Провадження №2/225/771/2020
Справа №225/3892/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

08 жовтня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2020 року позивач - ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.08.2002 року.

Від вказаного шлюбу подружжя має двох синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час позивач з неповнолітніми дітьми проживає окремо від відповідача, за адресою своїх батьків. Сторони не дійшли згоди стосовно участі відповідача в утриманні дітей, що стало приводом для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , до початку розгляду справи по суті, позивач звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, позивач просила розглядати справу за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає.

Відповідач, в свою чергу, надав суду письмову заяву про визнання уточнених позовних вимог у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За результатами дослідження наявних у справі матеріалів та надання правової оцінки наявним у справі доказам, судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 03.08.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.08.2002 року, виданим виконкомом Щербинівської селищної ради міста Дзержинська Донецької області (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився другий син - ОСОБА_4 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що діти мешкають з позивачкою за адресою її батьків. Сторони не дійшли згоди стосовно участі відповідача в утриманні дітей, що стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права. Як стверджує позивач, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Вищезгадані доводи позивача відповідачем не спростовані, доказів зворотного суду не представлено.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Судом враховано вимоги ст.ст. 182, 183 СК України, а саме: реальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, адже відповідач знаходиться у працездатному віці, не має інших аліментних зобов`язань (докази зворотного у суду відсутні) та, будучи, батьком дітей, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання.

Окрім того, як зазначалось вище, 08.10.2020 року відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про визнання уточненого позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на що суд вбачає законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

За ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача на користь держави підлягає 50 відсотків судового збору, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142, 264, 265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2020 року та продовжувати до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а потім на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та продовжувати до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2020 року.

Суддя О.В. Довженко