Справа № 442/713/20 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/1383/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м.Львів

Справа № 442/713/20

Провадження № 22ц/811/1383/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Дрогобицького управління Державної казначейської служби України Львівської області

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі 4 березня 2020 року у складі судді Грицай М.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дрогобицького управління державної казначейської служби України Львівської області, Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області про відшкодування шкоди,-

встановив:

3 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з державного бюджету в його користь 13 600 грн. шкоди, заподіяної державою, та 5 000 грн. судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. В обґрунтування позову посилається на те, що постановою № 3/134-фіз від 14 вересня 2016 року Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та стягнуто 13 600 грн. штрафу. Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 18 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року, відмовлено у скасуванні постанови від 16 вересня 2016 року. Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року постанову Трускавецького міського суду та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано; визнано протиправною та скасовано постанову Департементу Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 3/134-ф від 14 вересня 2016 року. Стверджує, що Трускавецьким міським відділом державної виконавчої служби стягнуто з нього с13 600 грн. штрафу та 250 грн. виконавчого збору. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 березня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 13 600 грн. в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» .

Рішення суду оскаржує Дрогобицьке управління Державної казначейської служби України Львівської області.Вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в позові.Вказує, відповідно до ст. 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів здійснюються органами Казначейства за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, дата якого не перевищує 30 календарних днів з додаванням заяви платника про повернення коштів та оригіналу або копії документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету. Порядок повернення коштів, на який посилається позивач, втратив чинність. Зазначає, що повернення коштів можливе також і за рішенням суду ( у разі зазначення про необхідність повернення безпосередньо у судовому рішенні). Кошти повинні бути повернуті із тих рахунків, на які вони були зараховані. Вказує, що з позивача стягнуто кошти в користь Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області. Цей факт може вплинути на подальше вирішення даного спору та механізм повернення. Стверджує, що позивачем не зазначеного рахунків, на які зараховані кошти, відсутні докази надходження таких саме до державного бюджету. Дрогобицьке управління Державної казначейської служби України у Львівській області не володіє інформацією щодо напрямків зарахування стягнутих сум і з яких рахунків такі кошти можуть бути повернуті.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Постановою Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області № 3/134-ф/пз від 14 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 18 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне стягнення від 14 вересня 2016 року.

Виконавче провадження з примусового виконання постанови № 3/134-ф/пз, від 14 вересня 2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави, в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області штрафу в розмірі 13 600 грн., закінчено у зв`язку зі сплатою боржником боргу.

Довідкою Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби № 15.10-21/4617 від 27 травня 2019 року підтверджується те, що станом на 27 травня 2019 року Трускавецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області при примусовому виконанні постанови № 3/134-ф/пз від 14 вересня 2016 року, виданої Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, з боржника ОСОБА_1 стягнуто та перераховано в користь стягувача штраф в розмірі 13 600 грн., виконавчий збір 1 360 грн. та витрати виконавчого провадження в розмірі 250 грн.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною і скасовано постанову про адміністративне стягнення № 3/134-ф/пз від 14 вересня 2016 року.

Згідно виконавчого провадження від 9 лютого 2018 року № ВП 55140137 заборгованість в розмір 15 210 грн. стягнута повністю за період з 1 березня 2018 року по 30 квітня 2019 року.

Судом встановлено факт стягнення з позивача коштів в розмірі 13 600 грн. в дохід держави на підставі постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області № 3/134-ф/пз від 14 вересня 2019 року, яка визнана судом протиправною та скасована.

Відповідно до ст. 2 ЦК України кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є Держава Україна як учасник цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 170 цього Кодексудержава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Встановлено, що відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету)).

Згідно із ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Таке списання коштів повинно бути здійснене протягом трьох місяців, а у випадку порушення вказаного строку - стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Таким чином стягувачу не лише гарантується виконання судового рішення про стягнення з держави, а також встановлено механізм захисту такого виконання у вигляді нарахування трьох відсотків річних у разі порушення строків виконання такого рішення.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дрогобицького управління Державної казначейської служби України Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді