Справа № 2-3175/11
Провадження № 4-с/686/76/20
УХВАЛА

27 серпня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Кшановської Є.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький справу за скаргою Приватного підприємства «Банкір» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу,-

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Приватне підприємство «Банкір» звернулося до суду зі скаргою на на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просило: визнати незаконною та скасувати постанову Державного виконавця Районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лужняк М.О. про повернення виконавчого документа стягувану ВП № 45002882 від 27.12.2019 року.

В обґрунтування скарги стягувач зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2011 року було задоволено позов Приватного підприємства «Банкір» до ОСОБА_1 . На виникнення даного рішення суду було видано виконавчий лист від 16.12.2011 року про стягнення на користь Приватного підприємства «Банкір» із ОСОБА_1 5892.55 гривень.

Даний виконавчий лист було подано для примусового виконання до Районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2019 року, виконавчий лист було повернено приватному підприємству.

02.03.2020 року ПП «Банкір» отримало постанову державного виконавця Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лужняк М.О. від 27.12.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП № 45002882). В даній постанові вказано, що Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2015 року громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено в розшук. На підставі вище зазначеої ухвали, СКР Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області, було відкрито розшукову справу № 20/13 від 21.03.2015 року. Станом на 27.12.2019 року, в результаті проведених правоохоронними органами заходів встановити пеперішнє місце знаходженн громадянина ОСОБА_1 не представилось за можливе. Закрема ж, в ході проведеної перевірки майнового стану боржника Хмельницьким районним відділом ДВС- майна, коштів чи джерел офіційного отримання доходів, на які можливо було б звернути стягнення, за громадянином ОСОБА_1 , не виявлено. На підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу.

Для виконання рішення, державний виконавець не скористався всіма можливими виконавчими діями, в тому числі правами, передбаченими ст.ст.18, 68 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про те, що виконавчі дії проведені не в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явились.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних мотивів.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до постанови державного виконавця Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лужняк М.О. від 27.12.2019 повернуто виконавчий документ стягувачу виданого 16.12.2011 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Банкір» суму інфляційних втрат у розмірі 4 521 грн. 11 коп. за період з 01.07.2010 року по 01.07.2011 року, суму річних в розмірі 1 149 грн. 44 коп. за період з 01.07.2010 року по 01.07.2011 року, судового збору та 120,00 витрат на ІТЗ а всього 5 892 грн. 55 коп.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У відповідності до статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, згідно положень діючого законодавства, обов`язком органів виконавчої служби є забезпечення повного, своєчасного та неупередженого виконання рішення суду.

Судом встановлено, що на виконанні у Хмельницькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебувало виконавче провадження № 45002882.

27 грудня 2019 року державним виконавцем Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лужняк М.О. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-3175/11 виданого 16.12.2011 року Хмельницьким міськрйонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Банкір» суму інфляційних втрат у розмірі 4 521 грн. 11 коп. за період з 01.07.2010 року по 01.07.2011 року, суму річних в розмірі 1 149 грн. 44 коп. за період з 01.07.2010 року по 01.07.2011 року, судового збору та 120,00 витрат на ІТЗ а всього 5 892 грн. 55 коп.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконанні рішення суду.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2019 року, виконавчий документ повернуто на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, підставою для повернення виконавчого документа є те, боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Матеріали виконавчого провадження не містять документів, що підтверджували б перевірку виявлення рахунків боржника не рідше ніж один раз на два тижні, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника не рідше один раз на три місяці, саме з моменту відкриття виконавчого провадження та до моменту повернення виконавчого документу стягувачу.

Держаний виконавець не виконав вимоги закону та не вчинив дії:

1.Не Виніс постанову про арешт майна (коштів) боржника (ч. 2, 4 ст. 56).

2.Не Зобов`язав боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про його доходи та майно (п. З ч. 5 ст. 19 та ч. 5 ст. 26).

3.Не Отримав в органах доходів і зборів інформацію про наявні у боржника рахунки, а також про його дебіторську заборгованість (ч.І ст. 52 та ч.І ст. 54).

4.Не встановив майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб, в тому числі за місцем проживання (ст. 53).

5.Не встановив інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в найм (оренду) індивідуальних банківських сейфів (п. 21 ч. З ст. 18).

6.Не провів перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкригтя виконавчого провадження. У подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48).

7.Не здійснив реєстрацію обтяжень майна боржника (п. 8 ч. З ст. 18).

Окрім того відсутні відомості, що державним виконавцем були здійснені всі необхідні заходи у вказаному виконавчому провадженні, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Тому не вчинивши всі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець Лужняк М.О. прийшла до передчасного висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, та без належних правових підстав винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», Хмельницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не подано належних доказів, які б свідчили про вжиття усіх, передбачених Законом, заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

Суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Антоновою А.Г. під час виконання виконавчого провадження не було вжито всіх заходів необхідних та достатніх для виконання рішення суду, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», а тому дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу є неправомірними та постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.447-451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу Приватного підприємства «Банкір» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - задовільнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Державного виконавця Районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лужняк М.О. про повернення виконавчого документа стягувану ВП № 45002882 від 27.12.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельниький міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 27 серпня 2020 року.

Суддя С. Стефанишин