ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5487/20 Справа № 209/1900/19 Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності правочину.

Свої позовні вимоги обґрунтувавала тим, що 26 червня 2012 року вона придбала та зареєструвала на своє ім`я автомобіль марки Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ № НОМЕР_2 . З метою передачі права законного користування даним автомобілем на три роки, вона 28 жовтня 2016 року оформила довіреність строком на три роки на ім`я свого сина ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 , який користувався цим автомобілем для своєї підприємницької діяльності. Звернувшись 29 березня 2018 року до Територіального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, вона випадково дізналася про те, що її автомобіль 27 січня 2018 року був відчужений ОСОБА_3 своїй дружині ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу. 02 квітня 2018 року вона скасувала видану нею довіреність. Вважає, що ОСОБА_3 не мав повноважень продавати автомобіль, відчужив його без її дозволу та волі, як власника майна, не мав повноважень підпису договору купівлі-продажу, а був лише уповноважений укладати від її імені договори цивільно-правового характеру, у даному випадку договір купівлі-продажу, але тільки укладати, без права підпису, грубо порушив вказані у довіреності від 28 жовтня 2016 року норми ст. 238 ЦК України. На момент укладання договору купівлі-продажу вона не була обізнана щодо його умов та ціни продажу, вона не отримувала кошти, передбачені п. 3.1 договору. Крім того, на підставі ч.3 ст. 238 ЦК України ОСОБА_3 не мав права укладати договір купівлі-продажу із своєю дружиною, оскільки фактично такий договір укладений в його інтересах. Тому, на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 238, 241 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65 СК України позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №1233/2018/803785 транспортного засобу від 27 січня 2018 року, а саме: автомобіля марки Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, що був незаконно укладений між її представником за довіреністю від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , яка є дружиною її представника ОСОБА_3 , з порушенням ряду позицій закону; не мав повноважень продавати її автомобіль; продав авто без її дозволу та волі (ст. 241 ЦК України); не мав повноважень підпису договору купівлі-продажу замість неї, а тільки мав право укладати від її імені договори цивільно правового характеру, у даному випадку договір купівлі-продажу, але тільки укладати без права підпису; грубо порушив вказані у довіреності від 28 жовтня 2016 року норми ст. 238 ЦК України по оформленню автомобіля на свою дружину, як зазначено у довіреності. А також позивач просила застосувати наслідки недійсного правочину шляхом скасування реєстрації автомобіля марки Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 , та зареєструвати (поновити реєстрацію) вказаний автомобіль за нею, як власником, в тому числі видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та повернути державні номерні знаки НОМЕР_3 на її ім`я у встановленому законом порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1244/2018/803785 від 27 січня 2018 року автомобіля марки «Mercedes Benz», модель 350, VIN - НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір синій, що був укладений ОСОБА_3 від імені продавця ОСОБА_2 , на підставі виданої нею довіреності від 28 жовтня 216 року, та покупцем ОСОБА_1 . В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 384,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 384,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду від 11 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог позивача та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 23 червня 2012 року придбала автомобіль марки Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який 26 червня 2012 року був зареєстрований в ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (т.1 а.с. 15).

28 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 надала довіреність, якою за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважила ОСОБА_3 та свого сина ОСОБА_4 (кожен діє самостійно) розпоряджатися від її імені, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю користуватися автомобілем Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також надала право укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати гроші за проданий транспортний засіб. Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за кордон і дійсна до 28 жовтня 2019 року. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лешенко О.В., зареєстрована в реєстрі за № 2609 (т.1 а.с. 19, т.2 а.с.28).

Таким чином, зазначеною довіреністю ОСОБА_2 навала довіреним особам дозвіл на одержання грошей за проданий транспортний засіб.

28 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_3 видав довіреність, якою, за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважив позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 управляти і розпоряджатися, обмінаювати, здавати в оренду, продавати за ціну і на умовах за їх розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого Центр ДАІ 1202 09 липня 2015 року, автомобіль марки Skoda Octavia А5, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_6 . Вказана довіреність була видана строком на три роки - по 28 жовтня 2019 року з правом передовіри, з правом користування автомобілем за межами України (т.1 а.с. 69).

28 жовтня 2016 року ОСОБА_4 склав розписку, в якій зазначив, що отримав 15000 доларів США взамін автомобіля Mercedes Benz, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , претензій не має (т.2 а.с. 21).

27 січня 2018 року, ОСОБА_3 , діючи на підставі виданої 28 жовтня 2016 року позивачем довіреності, уклав від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2018/803785, згідно якого продав своїй дружині ОСОБА_1 за 313595 грн. автомобіль Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с. 18, т.2 а.с.23).

02 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Лещенко О.В. із заявою про скасування довіреності від 28 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 20).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.16, 203, 215 ЦК для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч.3 ст. 244 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності. При укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Як вбачається із довіреності від 28 жовтня 2016 року, якою позивач ОСОБА_2 за попередньо досягнутою домовленістю, уповноважила ОСОБА_3 та свого сина ОСОБА_4 (кожен діє самостійно) розпоряджатися від її імені, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю користуватися автомобілем Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також надала право укладати від її імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, укладати та підписувати від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати гроші за проданий транспортний засіб, нотаріусом були розяснені сторонам зміст, зокрема ст.ст. 60, 65, 74 СК України, ч.3 ст. 238 ЦК України (т.1 а.с.19).

Встановлено, за оскаржуваним договором купівлі-продажу від 27 січня 2018 року, ОСОБА_3 , діючи на підставі виданої 28 жовтня 2016 року позивачем довіреності, уклав від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу №1244/2018/803785, згідно якого продав ОСОБА_1 за 313595 грн. автомобіль Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 21 березня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.2 а.с.23).

На момент укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 27 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останні перебували у зареєстрованому шлюбі (т.2 а.с. 23).

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , уклав спірний договір купівлі-продажу автомобіля від імені ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах своєї сімї, у порушення вимог ч.3 ст.238 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля із вказаних підстав.

Посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на те, що автомобіль Mercedes Benz, модель 350, VIN НОМЕР_1 , 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 було придбано 27 січня 2018 року ОСОБА_1 у період шлюбу, але за її власні кошти та є її особистою власністю, належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування всіх обставин справи, неправильного застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді