ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1504/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/276/20 Категорія: 304080000 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.. Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Акціонерне товариство «Просто страхування», ОСОБА_2 ,

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року, постановленого у складі судді Смоляра О.А.,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Просто - страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказував, що 29 січня 2019 року сталася ДТП за участю автомобілів KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача та PEUGEOT BIPPER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого зазначені транспортні засоби зазнали пошкоджень.

ОСОБА_2 визнав свою вину в ДТП, про що було складено повідомлення про дорожньо транспортну пригоду.

Автомобіль позивача застрахований за договором добровільного страхування транспортного засобу в ПАТ НАСК «ОРАНТА», а цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована у АТ «Просто страхування».

На відшкодування майнових збитків, завданих внаслідок ДТП, позивачу ПАТ НАСК «ОРАНТА» перерахувала на користь ФОП ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 34 985,00 грн.

Натомість, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, що розрахована внаслідок автотоварознавчого дослідження, складає 65 705,20грн (вартість відновлювального ремонту 49884,87грн, величина втрати товарної вартості 15820,33грн).

Різниця в сплаченому страховому відшкодуванні та загальною сумою матеріального збитку внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2 відповідно до розрахунку судового експерта склала 30 720,20 грн. (65 705,20 34 985,00). За даний висновок позивачем експерту було сплачено 2800,00 грн.

Оскільки відповідач не сплатив позивачу у визначений законодавством строк вищевказані кошти, то вважає, що до стягнення з АТ «Просто -страхування» підлягає сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 899,87 грн., некомпенсована вартість проведеного позивачем дослідження в розмірі 2800,00 грн., пеня в розмірі 2334,99 грн. за період з 23 серпня 2019 року по 15 січня 2020 року.

Окрім того, вказує, що внаслідок пошкодження автомобілю, позивач зазнав моральної шкоди та задля належного правового врегулювання питань отримання компенсації завданих матеріальних збитків поніс витрати з оплати юридичних послуг та послуг експерта товарознавця.

Оскільки, позивач не отримав жодної грошової компенсації, то він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з АТ «Просто -страхування»:

- 14899,87 грн. недоплаченого страхового відшкодування;

- 2800, 00 грн. некомпенсовану вартість проведено дослідження (експертного автотоварознавчого дослідження);

- 2334,99 грн. пеню за несвоєчасну виплату суми страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь 15820,33 грн. збитків у вигляді втрати товарної вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля; 20 000 грн. моральної шкоди; 4000 грн. витрати з оплати юридичних послуг.

Стягнути солідарно з АТ «Просто - страхування» та ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати в сумі 1681,60 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок отримання позивачем страхового відшкодування від НАСК «ОРАНТА» право вимоги до завдавача шкоди щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля перейшло від позивача до НАСК «ОРАНТА» в межах суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування в розмірі 34985грн., оскільки відбулась заміна кредитора у деліктних правовідносинах за правилами суброгації, а тому позивач вже не має права заявляти вимогу до відповідача про відшкодування йому вартості (частини вартості) відновлювального ремонту. Позивачем не доведено обґрунтованість та правомірність заявленої ним вимоги до ОСОБА_2 щодо відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля позивача в розмірі 15820,33 грн. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди вказано, що дані вимоги є необґрунтованими та не доведеними. Стосовно позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення витрат з оплати юридичних послуг то вказано, що такі витрати позивача не відносяться до збитків, в розумінні ч.2 ст.22 ЦК України, а тому до задоволення не підлягають.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що воно є невмотивованим та прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилався на те, що він не згідний з розрахунком страхової компанії, що підтверджується в його діях, а саме: замовленням ним автотоварознавчого дослідження та подання скарги на дії НАСК «ОРАНТА». З приводу втрати товарної вартості, то дійсно дані збитки не підлягають відшкодуванню за рахунок страхової компанії, однак судом першої інстанції не враховано, що позивачем такої вимоги до страхової компанії не ставилось, а дана вимога була пред`явлена до ОСОБА_2 .

Вважає, що його вимоги щодо стягнення з АТ «Просто страхування» різниці між визначеною експертним дослідженням величиною вартості відновлювального ремонту автомобіля та фактично отриманим розміром страхового відшкодування таких збитків від НАСК «ОРАНТА», є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Також, вказує про необхідність компенсувати йому штрафні санкції, а саме пеню, інфляційне збільшення та 3% річних, в розмірі 17 234,86 грн.

Вважає, що відшкодування розміру втрати товарної вартості має бути вчинене винуватцем ДТП тобто ОСОБА_2 , оскільки майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала.

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2019 року в м. Черкаси по бул. Шевченка сталася ДТП за участю автомобілів KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та PEUGEOT BIPPER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого зазначені транспортні засоби зазнали пошкоджень.

За згодою учасників ДТП на місці події ними було складене відповідне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с.10).

Як зазначено у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), на момент події ДТП автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований в НАСК «ОРАНТА» за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) за програмою «Престиж» із строком дії договору з 7 вересня 2018 року до 6 вересня 2019 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля PEUGEOT BIPPER, д.н.з. НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_2 , застрахована в АТ «Просто -страхування», що підтверджується відповідним полісом №АМ/8033971 зі строком дії з 16грудня 2018 року до 15 грудня 2019 року (а.с.81).

30 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до страхових компаній з повідомленням про подію ДТП, що має ознаки страхового випадку. Даний факт сторонами не заперечується.

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування за подією, що сталася 29 січня 2019 року ( а.с.90).

4 квітня 2019 року НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 34985 грн. (а.с. 12).

8 квітня 2019 року та 9 квітня 2019 року позивачем направлено відповідачам листи-запрошення від 5 квітня 2019 року, в якому вказував, що з метою визначення розміру нанесеного матеріального збитку внаслідок ДТП , необхідно провести експертний огляд автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , який відбудеться 12 квітня 2019 року о 14:00 год. за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 266, оф13.

Вищевказані листи відповідачі отримали, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення кореспонденці: АТ «Просто - страхування» - 10 квітня 2019 року, ОСОБА_2 12 квітня 2019 року (а.с.13,14).

Однак, участі у відповідному експертному огляді відповідачі не брали.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 12 квітня 2019 року, судовим експертом автотоварознавцем, ОСОБА_4 , для виконання автотоварознавчого дослідження було проведено зовнішній огляд KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , при якому приймали участь: ОСОБА_1 та представник НАСК «ОРАНТА» (а.с.19).

Згідно висновку судового експерта авто - товарознавця Березовського А.А. № 231 від 16 квітня 2019 року вартість матеріального збитку, з технічної точки зору заподіяного власнику автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 29 січня 2019 року складає 65705,20 грн.. в тому числі вартість відновлювального ремонту (Сврз) з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу 49884,87грн. та величина втрати товарної вартості 15820,33 грн. (а.с. 15-18).

Відповідно до акту наданих послуг від 16 квітня 2019 року вартість виконаних експертом послуг склала 2800,00 грн., яка відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 231 від 16 квітня 2019 року була сплачена ОСОБА_1 (а.с.25).

26 квітня 2019 року позивачем було укладено з ФОП ОСОБА_5 договір №039/19 про надання юридичних послуг, предметом якого є надання послуг з процедури стягнення з АТ «Просто - страхування» страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 29 січня 2019 року внаслідок ДТП, в якій пошкоджено належний позивачу автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 .( а.с.28). На виконання умов договору позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_5 2500 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 6 травня 2019 року (а.с.29 зворот).

23 травня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу АТ «Просто - страхування» заяву від 22 травня 2019 року, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 29 січня 2019 року, що підтверджується описом цінного листа та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11 та зворот).

12 липня 2019 року ОСОБА_1 направив до АТ «Просто - страхування», що підтверджується описом вкладення цінного листа, заяву від 10 липня 2019 року, в якій вказував, що він 22 травня 2019 року надав страховій компанії повідомлення про страховий випадок з усіма документами, необхідними для виплати страхового відшкодування, вказавши, що даний пакет документів був отриманий страховою компанією 24 травня 2019 року (а.с. 26). Даний лист АТ «Просто - страхування» отримав 16 липня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.26 зворот).

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 направив до АТ «Просто - страхування», що підтверджується описом вкладення цінного листа, повторну заяву від 6 серпня 2019 року, в якій наполягав надати йому відповідь на ряд питань та здійснити страхове відшкодування (а.с.27).

Листами від 30 травня 2019 року за вих. №04-1508, від 17 липня 2019 року за вих. №04-1975 та від 27 серпня 2019 року за вих.№04-2332 у відповідь на заяви позивача АТ «Просто - страхування» повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для здійснення страхових виплат на його користь, оскільки страхове відшкодування виплачене йому НАСК «ОРАНТА» в сумі 34985 грн. АТ «Просто - страхування» виплатило НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в розмірі 34985грн на підставі відповідної заяви НАСК «ОРАНТА» від 10 квітня 2019 року за вих. №08-03-14/3125, тобто в порядку регресу (а.с.56-61). Дані обставини учасниками справи не заперечуються.

29 січня 2020 року позивачем було укладено з ФОП ОСОБА_5 договір № 105/20 про надання юридичних послуг, предметом якого є надання послуг з процедури підготування позовної заяви з додатками до винної особи по ДТП, яке сталось 29 січня 2019 року та в якій пошкоджено належний позивачу автомобіль KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 . На виконання умов договору позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_5 1500,00 грн.(а.с.30).

Оскільки, позивач від АТ «Просто - страхування» та ОСОБА_2 не отримав матеріального відшкодування завданої йому шкоди, він звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату) (частина перша статті 990 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.22, 28, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, а саме витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті страховиком у разі настання страхового випадку, як за договором майнового страхування наземного транспорту (укладеним потерпілим) так і за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (укладеним завдавачем шкоди), обчислюється виходячи з розміру реальних збитків, завданих транспортному засобу потерпілого. Натомість за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів такий розмір реальних збитків обмежується конкретним переліком витрат, визначених ст.29 Закону. До того ж розмір страхового відшкодування за договором майнового страхування визначається у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, а за договором страхування відповідальності в межах лімітів, визначених у страховому полісі.

Окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому ЦК України та ЗУ «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до свого страховика за договором добровільного майнового страхування, про що свідчить його заява від 30 січня 2019 року.

4 квітня 2019 року НАСК «ОРАНТА» виплатила ФОП ОСОБА_3 34985, 00 грн. суми страхового відшкодування, що підтверджується випискою з рахунку за 4 квітня 2019 року (а.с.12).

Враховуючи вищевказані обставини, позивач обрав такий спосіб захисту, як отримання відшкодування за рахунок договору майнового страхування, а тому будь-які його вимоги щодо розміру страхового відшкодування з оплати вартості відновлювального ремонту автомобіля мають бути адресовані саме НАСК «ОРАНТА».

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку, що внаслідок отримання позивачем страхового відшкодування від НАСК «ОРАНТА» право вимоги до завдавача шкоди щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , (внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 29 січня 2019 року) перейшло від позивача до НАСК «ОРАНТА» в межах суми виплаченого страхового відшкодування - 34985грн, оскільки відбулась заміна кредитора у деліктних правовідносинах.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення різниці між визначеною експертним дослідженням величиною вартості відновлювального ремонту автомобілю KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_1 , та фактично отриманим розміром страхового відшкодування таких збитків від НАСК «ОРАНТА». Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення пені є похідними, то і в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Стосовно заявлених вимог до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП суми втрати товарної вартості то колегія суддів виходить з наступного.

Передумовою відшкодування потерпілому внаслідок ДТП шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу за рахунок завдавача шкоди є встановлена неможливість відшкодування такої шкоди за рахунок страхового відшкодування.

Як вже встановлено судом, позивач маючи право вибору способу відшкодування завданої йому шкоди за рахунок свого страховика за договором добровільного майнового страхування або страховика завдавача шкоди за договором страхування відповідальності, звернувся з заявою про відшкодування шкоди до свого страховика, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Однак, доказів того, що НАСК «ОРАНТА» відмовилась відшкодовувати таку шкоду, при зверненні позивача, в матеріалах справи відсутні так як і відсутні докази того, що договором добровільного страхування, за яким були виплачені кошти в сумі 34 985,00 грн., не були передбачені та враховані такі збитки у вигляді втрати товарної вартості.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні вимог до ОСОБА_2 про відшкодування втрати товарної вартості в розмірі 15820,33грн.

Також, не можуть бути задоволені й позовні вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 20 000 грн., оскільки дані вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, за загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Та обставина, що позивач був позбавлений можливості користуватися пошкодженим автомобілем та те, що моральна шкода полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження належного йому автомобілю та ДТП, є необґрунтованими та не доведеними у розумінні норми ст. 81 ЦК України.

Також, суд першої інстанції вірно вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат позивача з оплати юридичних послуг, направлених на правове вирішення питань отримання позивачем компенсації завданої йому шкоди, оскільки такі витрати не обумовлюються об`єктивною потребою в їх здійсненні для відновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи скаржника стосовно того, що його вимоги щодо стягнення з АТ «Просто страхування» різниці між визначеною експертним дослідженням величиною вартості відновлювального ремонту автомобіля та фактично отриманим розміром страхового відшкодування таких збитків від НАСК «ОРАНТА», є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про необхідність компенсувати йому штрафні санкції, а саме пеню, інфляційне збільшення та 3% річних, в розмірі 17 234,86 грн., оскільки вимога про стягнення пені не може бути задоволена при відмові у задоволенні основної вимоги, так як вона є похідною, а вимоги про стягнення інфляційного збільшення та 3 % річних в позовних вимогах не заявлялися.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скарги стосовно того, що відшкодування розміру втрати товарної вартості мають бути вчинені винуватцем ДТП тобто ОСОБА_2 , оскільки майнова шкода, в даному випадку, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни чи скасування, оскільки суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова