Справа № 683/2124/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П.

при секретарях судових засідань Васічевій О.В., Градомській Д.Р.

з участю

представника позивачки адвоката Грицая Л.М.

відповідачки ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові Хмельницької області справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якої на підставі угоди про надання правової допомоги діє адвокат Грицай Леонід Миколайович, до ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини та її скасування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Тетяна Петрівна,

встановив:

В серпні 2019 року ОСОБА_3 , від імені якої на підставі угоди про надання правової допомоги діє адвокат Грицай Л.М, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини та її скасування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду іншої цивільної справи дізналась про наявність заяви її батька ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після смерті його дружини і відповідно її мачухи ОСОБА_5 . Вважає дану заяву недійсною через невідповідність її форми та змісту правилам вчинення нотаріальних дій, зокрема, посилання на ст. 1723 ЦК України, якої не існує, текст заяви має незакінчені змістовні вислови та непорозуміння. Крім цього у рідних брата ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_6 покійного, які постійно його доглядали, така відмова від спадщини викликала здивування та сумнів, оскільки останній висловлював намір спадщину розділити між усіма дітьми, скаржився на відповідачку, яка його постійно принижувала, морально знущалась, неналежно за ним доглядала, тому він говорив, що вона не заслуговує на отримання спадкового майна. Спадкодавець останні роки життя постійно хворів на серцеві та інші хвороби, перебував в пригніченому, нервовому стані, траплялись провали пам`яті. За таких обставин вона вважає, що дана відмова здійснена під впливом психічного тиску зі сторони відповідачки, під впливом тяжкої для нього обставини смерті дружини та на вкрай невигідних умовах, не з добровільної волі.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Грицай Л.М. підтримав позов за обставин на його обґрунтування, крім того вказав на ще одну підставу для визнання оскаржуваної заяви недійсною порушення таємниці вчинення даної нотаріальної дії, оскільки в перших поясненнях відповідачка заявляла, що перебувала поряд з спадкодавцем при підписанні заяви, а її подальші посилання на те, що вона обмовилась через знервованість, вважає неправдоподібними.

Відповідачка заперечила проти задоволення позову, вважає його чергово надуманим з мотиву помсти. Повідомила, що вона до смерті доглядала вітчима ОСОБА_4 , ніхто, в тому числі відповідачка, ніколи не висловлювали жодних претензій щодо його догляду. Спадкодавець отримував належний догляд та доброзичливе ставлення, яке було взаємним. Ще за життя батьки самостійно вирішили розподілити майно між дітьми з двох шлюбів. Її мати ОСОБА_5 заповіла їй все своє майно, заповіт залишений в силі в судовому порядку, про нього знав і не заперечував вітчим ОСОБА_4 . Дійсно вона разом із спадкодавцем їздила на консультацію до приватного нотаріуса Сарело Т.П. з приводу оформлення спадщини після матері. Складання тексту та підписання оскаржуваної заяви відбувалось в кабінеті нотаріуса за участі лише ОСОБА_4 . Звинувачення в порушенні таємниці нотаріальної дії вважає маніпуляціями сторони відповідача і невірним тлумачення її пояснень, наданих в стані нервового збудження від його психологічного тиску.

Третя особа державний нотаріус Сарело Т.П. також вважає позов безпідставним. Вказала, що на прохання ОСОБА_4 посвідчила справжність його підпису на заяві про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_5 , а також про небажання виділяти частку в спільному майні подружжя. Перед підписанням заяви йому було зачитано та роз`яснено зміст проекту заяви, правові наслідки відмови від спадщини, в тому числі право відкликати дану заяву в межах шестимісячного строку прийняття спадщини. Сумніву в добровільності та в намірі написати заяву, в розумінні її змісту не було. Випадкове разове невірне зазначення статті є технічною помилкою і не впливає на суть нотаріальної дії, тим більше, що в подальшому по тексту зміст правової норми, що регулює право відмови від спадщини, розписаний і стаття вірно зазначена. При посвідченні справжності підпису на заяві були дотримані всі правила вчинення нотаріальних дій, в тому числі і таємниця нотаріальної дії.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 13 квітня 2017 року.

У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Старокостянтинівський районним відділом ЗАГС Хмельницької області 06 травня 1981 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб.

03 липня 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 (заповіт посвідчено ОСОБА_7 , секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 03 липня 2017 року за р.№ 21).

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року, яке постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін, відмовлено у визнанні даного заповіту недійсним.

ОСОБА_8 , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області, 24 липня 2014 року за р. № 2-1788 посвідчено заповіт ОСОБА_4 , яким він все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право заповів: Ѕ частку своїй дружині ОСОБА_5 ; ј частку своїй дочці ОСОБА_3 ; ј частку своїй дочці ОСОБА_9 .

На день смерті ОСОБА_5 з нею постійно проживав та був зареєстрований за місцем проживання по АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_4 (довідка відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 21 травня 2018 року за № 3597).

За заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. 28 квітня 2017 року було заведено спадкову справу № 32/2017 до майна померлої ОСОБА_5

19 липня 2017 року ОСОБА_4 подав приватному нотаріусу Старокостянтинівського нотаріального округу Сарело Т.П. заяву про відмову від прийняття спадщини по закону, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , а також про відмову від обов`язкової частки у спадщині.

Приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. видано для ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на грошові вклади та на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 відповідно 25 жовтня 2017 року за р. № 1954 та 28 березня 2018 року за р. № 395.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 11 січня 2018 року.

У відповідності до висновку експерта від 20 лютого 2020 року № 1.1-0185:19 підпис на заяві, адресованій на ім`я приватного нотаріуса Сарело Т.П. про відмову від прийняття спадщини від 19 липня 2017 року виконаний ОСОБА_4 . Дати відповідь на питання: «Чи перебувала особа, яка виконала підпис, у незвичайному стані (захворювання, травми, стомлення, хвилювання, під дією фармакологічних препаратів збуджуючої дії тощо)?» не представляється можливим у зв`язку з відсутністю достатнього комплексу діагностичних ознак для категоричного позитивного чи негативного висновку.

Свідок ОСОБА_10 суду надала показання про те, що як соціальний працівник два рази в тиждень, а потім три рази в тиждень приходила до ОСОБА_4 на протязі шести місяців до дня смерті. Вказала, що в нього завжди була приготована їжа, прибрано, всі домашні роботи робила прийомна дочка останнього ОСОБА_1 . В них були дружні, довірливі відносини, жодного разу він на неї не скаржився, відзивався про неї гарно. Він потребував спілкування, жалкував, що виявився непотрібним для своїх двох кровних дітей. Одного разу з ОСОБА_11 дзвонила його дочка ОСОБА_12 , після розмови з якою йому стало недобре, підвищився тиск, тому вона змушена була викликати швидку. З приводу спадщини казав тільки, що має чотири дочки (двоє своїх і двоє прийомних), між якими хоче порівну поділити спадщину. Сумував за покійною дружиною. Завжди був адекватним, психологічно нормальним, нічого не забував, говорив чітко, лише мав хворе серце, але якщо не нервувався, то почувався добре.

Свідок ОСОБА_13 надала аналогічні пояснення, зіславшись на те, що знала подружжя ОСОБА_14 , так як вони проживали поряд і дружили сім`ями 25 років. Підтвердила, що за кілька днів до смерті до ОСОБА_4 приходили його рідні брат та сестри. Вказала, що влітку 2017 року ОСОБА_4 разом із молодшими дочками кожного з подружжя ходили до нотаріуса з приводу оформлення квартири.

Аналогічні показання про відвідування нотаріуса повідомила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка являється рідною сестрою відповідачки ОСОБА_1 і прийомною дочкою ОСОБА_4 . Крім того зазначила, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_4 , який її поважав, довіряв, проти неї нічого не мав.

Показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які являються рідними сестрами та братом ОСОБА_4 , про те, що останній не звертався до нотаріуса з приводу спадщини і про те, що ОСОБА_1 до нього зневажливо відносилась, використовувала, змушувала до дій проти його волі суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, також суд врахував те, що вони перебувають в неприязних відносинах з відповідачкою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною першою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частинами п`ятою, шостою статті 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до частини п`ятої статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього кодексу. Це відповідно: вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка в момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними; вчинення правочину під впливом помилки; вчинення правочину під впливом обману; вчинення правочину під впливом насильства; вчинення правочину під впливом тяжкої обставини.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями225, 229-231, 233 ЦК України.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилається на здійснення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4 психічного тиску задля того, щоб він відмовився від прийняття спадщини, а також на тяжкі обставини та вкрай невигідні умови для ОСОБА_4 , тим самим визначила правовою підставою позову правила статтей 231, 233 ЦК України.

Згідно пункту 19, 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставістатті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статтей 231, 233 ЦК України, якщо наявний причинно-наслідковий зв`язок відповідно між застосуванням насильства, в даному випадку психічного, та вимушено укладеним правочином та між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

Зазначення в заяві ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 неіснуючої ч. 1 ст. 1723 ЦК України являється технічною помилкою, зміст правової норми про відмову від спадщини в тексті заяви розкритий вірно і в подальшому роз`яснений і вірно зазначений як ст. 1273 ЦК України. Дана обставина не нівелює вчинення нотаріальної дії і не спростовує наявність волевиявлення ОСОБА_4 на відмову від прийняття спадщини. Відмовляючись від спадщини спадкоємець ОСОБА_4 усвідомлював значення своїх дій, розумів обставини, що мають істотне значення, що вбачається зі змісту заяви, де про це зазначено, а також про відсутність застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб. Нотаріусом йому роз`яснено зміст норм статей 1273 та 1275 ЦК України. В подальшому така відмова від прийняття спадщини спадкоємцем не було відкликана.

На підтвердження своїх доводів сторона позивачки не надала належних та допустимих доказів фактів вчинення психічного насильства, а також наявності тяжкої обставини у заявника, що примусило його відмовитися від прийняття спадщини, недоведеними являються заявлені вкрай невигідні умови, за наявності яких відмова від спадщини підлягає визнанню недійсною.

Підписуючи заяву про відмову від спадщини, ОСОБА_4 свідомо позбавив себе права на частку у спадщині, а доводи сторони позивачки зводяться лише до незгоди із рішенням заявника.

Представник позивачки в судовому засіданні посилався на порушення таємниці вчинення нотаріальної дії, однак сторона позивачки не посилалась у позові на зазначену обставину, як на підставу позову, тому суд не може вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 141, 264-265, 346 ЦПК України суд -

ухвалив:

Відмовити у визнанні недійсною та у скасуванні заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченої приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Тетяною Петрівною 19 липня 2017 року за порядковим № 135 від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа: приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сарело Тетяна Петрівна, місцезнаходження: 31100, вул. К.Острозького, 17/5 м. Старокостянтинова Хмельницької області.

Суддя: