справа № 208/1212/20
№ провадження 2-з/208/107/20
УХВАЛА

16 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Федик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 «Про забезпечення доказів», -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей».

В ході розгляду справи позивач звернулась до суду із належним чином оформленою заявою «Про забезпечення доказів», у якій, на підставі ст.116 ЦПК України, просить суд:

1) витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинань кордону відповідачем у період з 2018-2019рр.;

2)зобов`язати відповідача надати суду для огляду оригінал та копію для долучення до матеріалів справи закордонного паспорта відповідача.

Згідно ч.1, 3 ст.118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Згідно ч.5, 6 ст.118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

Вивчивши вищевказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч.2 ст.116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів.

Згідно ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як встановлено судом, доказ, зазначений позивачем, а саме інформація, що перебуває в Державній прикордонній службі України містить інформацію щодо предмета доказування, та, як наслідок, може підтвердити обставини, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог.

Водночас, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Отже, паспорт громадянина України для виїзду за кордон не є доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, та, не може бути витребуваний судом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що, зазначена позивачем інформація може підтвердити обставини, що мають значення для всебічного та повного розгляду справи, суд, керуючись ст.ст.12, 13, 116, 118 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 «Про забезпечення доказів» частково.

Витребувати з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинань кордону громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 2018-2019рр.

В іншій частині заяви відмовити.

Роз`яснити, що, згідно ст.83 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Нельга Д. В.