провадження № 2-о/243/529/2020
справа № 243/3044/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О.В, розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник заявників ОСОБА_3 , про встановлення факту реєстрації шлюбу та про поновлення актового запису про шлюб,-

ВСТАНОВИЛА:

02 квітня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту реєстрації шлюбу та про поновлення актового запису про шлюб.

Представник заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру серії: АІ № 1027685 від 07 березня 2020 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7068/10 виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 19 жовтня 2018 року № 62 та договору про надання правової допомоги № 374/20 від 07 березня 2020 року в поданій заяві про встановлення факту реєстрації шлюбу та про поновлення актового запису про шлюб просить звільнити заявників від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», обгрунтовуючи тим, що під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі чи викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Заявники зазначають, що вони зареєстрували шлюб у м. Горлівка, але у зв`язку з захопленням м. Горлівка, видане свідоцтво про шлюб не признається державою Україною та не було внесено відомості до реєстру про шлюб. У зв`язку з чим заявники просять суд звільнити їх від сплати судового збору за подання заяви про реєстрацію шлюбу на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», бо вони змушені звертатись до суду у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Горлівки.

ЗУ «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Аналіз положень ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється лише за подання заяви, а саме:

1) заяви про перегляд Верховним Судом України судового рішення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом;

3) заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення;

4) заяви про поворот виконання судового рішення;

5) заяви про винесення додаткового судового рішення;

6) заяви про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою;

7) заяви про встановлення факту каліцтва, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням;

8) заяви про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

11) заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

12) заяви про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

121) заяви про видачу обмежувального припису;

13) позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду;

14) заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб;

15) клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах;

16) заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

17) позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Аналізуючи ж положення п. 21 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», слід дійти висновку, що законодавцем передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідність у встановленні якого виникла внаслідок:

1) вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій,

2) загибелі,

3) поранення,

4) перебування в полоні,

5) незаконного позбавлення волі або викрадення,

6) порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В свою чергу, вище перелічені обставини, виникли внаслідок:

1) збройної агресії,

2) збройного конфлікту,

3) тимчасової окупації території України,

4) надзвичайної ситуації природного чи техногенного характеру.

Отже законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджені судом як факт, що має юридичне значення.

За таких обставин заявники не звільняються від сплати судового збору на підставі п. 21, ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» за звернення до суду із будь-яким фактом, що має юридичне значення, навіть, якщо вони і пов`язані із обставинами, що відбулися на непідконтрольній владі України території.

Як видно із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, заявники просять суд встановити факт реєстрації шлюбу та про поновлення актового запису про шлюб, які за їх твердженням, зареєстрували шлюб у м. Горлівці у 2003 році, у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про шлюбу, яке видано органами держави Україна та відсутністю даних про реєстрацію шлюбу в Державному реєстрі актів цивільного стану.

У заяві також зазначено, що факт реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб необхідно встановити задля підтвердження родинних стосунків.

Разом з тим, у заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру.

Суд повторно наголошує на тому, що при подачі заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку факту реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб, навіть, якщо він і пов`язаний із обставинами, що відбулися на непідконтрольній владі України території, - не є підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 21, ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки вказаною нормою передбачено також наявність вищенаведених обставин, які відсутні у поданій суду заяві та доданих до неї документах.

Суд також зазначає, що за наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів, не встановлено підстав, передбачених ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», за якими вказана заява підпадала б під категорію заяв, судовий збір за які не справляється.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. п. 4, п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн., то за подання до суду даної заяви, розмір судового збору становить - 480,20 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

При цьому суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

У зв`язку із наведеними недоліками, а також враховуючи, що судом не знайдено підстав для звільнення заявників від сплати судового збору, дану заяву слід залишити без руху.

При цьому, суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити в цій ухвалі, що заявники не позбавлені права звернення до суду із клопотанням про звільнення їх від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, за якими суд, з урахуванням майнового стану заявників, може прийняти відповідне рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.4, 5, 6 ЗУ «Про судовий збір», -

УХВАЛИЛА:

заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник заявників ОСОБА_3 про встановлення факту реєстрації шлюбу та про поновлення актового запису про шлюб залишити без руху, та надати заявникам строк в 10 (десять) днів з дня вручення їм копії цієї ухвали для надання суду документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., або документів, що підтверджують підстави звільнення заявників від сплати судового збору відповідно до закону.

Кошти в оплату судового збору мають бути перераховані на рахунок отримувача UA0005075, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - Слов`янське УК/м. Слов`янськ/22030101, код ЄДРПОУ - 37803368, МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

У випадку не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Роз`яснити в цій ухвалі, що заявниця не позбавлена також права звернутися до суду із клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич