У Х В А Л А

іменем України

16 жовтня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом.

Позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 95, п. 5, ч. 3 ст.175, ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- до позову долучені копії доказів, не засвідчені належним чином, а саме в порядку ч. 5 ст. 95 ЦПК України;

-позов не містить зазначення доказів придбання в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі кв. АДРЕСА_1 ;

-до позову не додано доказів на підтвердження обставин придбання в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі кв. АДРЕСА_1 ;

-до позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу позову про визнання права власності в повному обсязі.

Зокрема, як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить визнати за собою право власності на Ѕ частину кв. АДРЕСА_1 .

Зі змісту позову вбачається, що позивач визначила вартість спірного майна в сумі 1 350 000 грн., що свідчить про те, що Ѕ частина спірної квартири (яка є предметом спору) оцінена позивачем на суму 675 000 грн., що й складає ціну позову.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

З огляду на вказане, за вимогу даної позовної заяви про визнання права власності на Ѕ частину кв. АДРЕСА_1 підлягає сплаті судовий збір в розмірі 6 750 грн.

Позивачем надано до суду докази сплати судового збору за вимогу позову про визнання права власності в розмірі 2 250 грн., отже доплаті підлягає судовий збір в розмірі 4 500 грн.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст. 95, п. 5, ч. 3 ст.175, ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна, стягнення аліментів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 16.10.2020

Суддя О.Б. Саламон