Справа № 344/4486/20
Провадження № 2/344/2223/20
У Х В А Л А

06 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ Державної виконавчої служби Івано-Франківського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем додано до позовної заяви дублікат квитанції від 01.04.2020 року №0.0.1 про сплату 840 грн.

Згідно п. 26 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Таким чином належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку (відділення зв`язку) і скріплене печаткою установи банку (відділення зв`язку) з відміткою про дату виконання платіжного доручення та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Також, відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

При цьому, засвідченню підлягають тільки ті докази, оригінали яких знаходяться у позивача. Про наявність оригіналів у іншої особи позивач повинен зазначити у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 95 ЦПК України.

В порушення вимог ст. 95 ЦПК України позивач надав суду копії письмових доказів, які не засвідчені в передбаченому законом порядку.

Також, в порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не підтверджено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вказаною нормою визначено процесуальний обов`язок позивача додати до позовної заяви усі наявні нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Так, позивачем зазначено, що арешт на майно накладено в рамках виконавчого провадження №38746371 постановою державного виконавця Бойко М.І. від 03/09/2013. Проте, до матеріалів справи не долучено копії документів виконавчого провадження, не долучено копії постанови, якою накладено арешт на майно.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України (в редакції чинного ЦПК України ст. 175 ЦПК), у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В свою чергу, пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно з способом захисту прав позивач просить суд звільнити з під арешту майно, квартиру АДРЕСА_1 , і що порушення таких прав здійснено ОСОБА_2 , оскільки зазначено у позовній заяві саме цього відповідача.

Однак в позові не вказано, які саме дії ОСОБА_2 порушили права і інтереси позивача.

Таким чином, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обставин щодо того, у який спосіб відповідачем порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зазначення доказів, що підтверджують дані обставини.

Позивачем зазначено, що власником майна є відповідач, позивач є іпотекодержателем, в позовній заяві позивач вказує, що арешт на майно накладено в інтересах іншого стягувача, що порушує переважне право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому в позовній заяві взагалі не зазначено, особу яка є стягувачем в межах виконавчого провадження в якому накладено арешт на майно.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З врахуванням викладеного, позивачу необхідно визначити належного відповідача у справі, яким за обставин на які посилається відповідач повинен виступати стягувач у виконавчому провадженні, а також повідомити суд про всіх відомих йому осіб, права та інтереси яких може бути порушено внаслідок розгляду справи.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням строку для виправлення вказаних недоліків визначених мотивувальною частиною ухвали.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ Державної виконавчої служби Івано-Франківського управління юстиції про звільнення майна з під арешту - залишити без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя С.О. Бородовський