Справа № 640/5012/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі

у складі головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №640/5012/19 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 представник позивача КП «Харківводоканал» звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до якої просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 23 555,85 грн., із них: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 11 556,72 грн., - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 8780,44 грн., інфляційні витрати - 2552,30 грн. та 3% річних від простроченої суми - 666,39 грн.; стягнути з відповідачів сплачений судовий збір на користь позивача в розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 11556,72 гривень; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 8780,44 гривень. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати - 2552,30 гривень; 3% річних від простроченої суми - 666,39 гривень. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з даним позовом (а.с.2-3).

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.04.2019 позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в розмірі 23 555,85 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 1921 грн. (а.с.34-36).

01.07.2020 до суду звернулась представник відповідач ОСОБА_1 - ОСОБА_4 із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року по справі №640/5012/19, в якій заявник просить: 1) поновити строк на подання заяви про перегляд Заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 23.04.2019 року по цивільній справі №640/5012/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення; 2) переглянути заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 23.04.2019 року по цивільній справі №640/2012/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення; 3) заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 23.04.2019 року по цивільній справі №640/5012/19 за позовом Комунального підприємства «Харків водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення - скасувати; 4) цивільну справу №640/5012/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення - призначити до розгляду в загальному порядку (а.с.43-45).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.50).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.07.2020 поновлено відповідачеві ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року, ухваленого по справі № 640/5012/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення - задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення та призначено справу до судового розгляду (а.с.65-66).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.68).

22.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача - ОСОБА_4 (а.с.79-81), відповідно до якого представник просить: застосувати строк позовної давності до позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканап» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення; відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення в повному обсязі.

При цьому представник відповідача посилається на наступне.

В позовній заяві позивач посилається на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , - відкрито особовий рахунок за 40217. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою. За період з 01.10.2014. по 31.12.2018 за відповідачами утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 11556,72 грн., а також за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 8780,44 грн. Додатково відповідачам нараховано суму інфляційних витрат за час прострочення в розмірі 2552,30 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 666,39 грн. Посилаючись на несплату відповідачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, КП «Харківводоканал», як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 звернувся із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути виниклу заборгованість з відповідачів, а також стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. З наданих позивачем до суду позовної заяви і документів вбачається, що його вимоги про стягнення заборгованості охоплюють період часу, починаючи з 01 жовтня 2014 по 31 грудня 2018 роки, з чим відповідач-1 не може погодитись, оскільки вважає, що позивачем були пропущені строки звернення до суду про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з 01.10.2014 по 05.03.2016, адже до суду позивач звернувся лише 06.03.2019, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідач -1 робить заяву та просить суд застосувати позовну давність до позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги центрального водопостачання і водовідведення та в зв`язку з цим у задоволенні позову відмовити. Крім того, в процесі розгляду чинної справи представником позивача надано новий «Розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку за НОМЕР_1 , що відкритий на ОСОБА_1 », з якого вбачається, що за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 (3 роки) у вдповідачів виникла заборгованість за послуги центрального водопостачання - 8918,46 гри., за послуги водовідведення - 6742,57 гри., інфляційні витрати за час прострочення в розмірі 2552,30 гри. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 666,39 гри. Однак, звертає увагу суду на те, що позовна заява до суду була подана 06.03.2019, а тому 3 роки до моменту подачі позовної заяви до суду обчислюються з 06.03.2016 по 06.03.2019, а не з 01.01.2016, як зазначив у розрахунку позивач, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 1 059,90 гри. (612,36 грн. - за послуги центрального водопостачання + 447,54 грн. - за послуги центрального водовідведення) за період з 01.04.2014 по 05.03.2016 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даними вимогами. Також, в «Сводной карточке абонента» - розрахунку заборгованості, що був позивачем долучений до позовної заяви, зазначено, що абонентом ОСОБА_5 сплачено в 2016 році 750 грн., однак в «Розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку за 40217, що відкритий на ОСОБА_1 » взагалі відсутній платіж від 23 березня 2016 року у сумі 750 грн., однак має бути врахований при розрахунку суми заборгованості. Також, при поданні позовної заяви позивачем розраховано індекс інфляції за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 - у розмірі 2552,30 грн. (1440,32 грн. (за послуги водопостачання) + 1111,98 грн. (за послуги водовідведення)) та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 666,39 грн. (375,90 грн. (за послуги водопостачання) + 290,49 грн. (за послуги водовідведення). Проте, при поданні «Розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку за НОМЕР_1 , що відкритий на ОСОБА_1 » в 2020 році за період 3 роки період з 01.01.2016 по 31.12.2018 позивач не змінює розрахунок індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за вказаний період, хоча суми заборгованості змінились та змінився період нарахування, а зазначає раніше вказані суми індексу інфляції та 3% річних за період за період з 01.10.2014 по 31.12.2018, тобто за 4 роки 2 місяці на суми заборгованості зазначені за вказаний період.

З огляду на викладене, представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми та відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Представником відповідача також подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.87-88).

07.10.2020 представником позивача КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О. подано до суду відповідь на відзив (а.с.91-92), відповідно до якої представник позивача просить позовні вимоги КП «Харківводоканал» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наступне.

ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому цорядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Стосовно застосування ч. 2 ст. 625 ЦПК України представником позивача зазначено наступне.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ, ст. 26 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2198- VIII (введеного в дію з 01.05.2019), правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово- комунальні '"послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. (Правовий висновок ВСУ по справі 6-59цс13 від 30.10.2013 р.). Подібна позиція зазначена у правовому висновку ВСУ по справі 6-68цс12 від 20.06.2012 р. Так, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже 3 % річних та індекс інфляції не є штрафними санкціями та розраховані в межах строків позовної давності.

Стосовно сплати на користь КП «Харківводоканал» грошових коштів згідно квитанції № 00029 від 23.03.2016 за послуги централізованого водопостачання в розмірі 750,00 грн.

Відповідно до п. 17,18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Таким чином, оскільки відповідачами було порушено порядок здійснення оплати послуг, то за їх особовим рахунком утворювалась заборгованість за попередні періоди. Нерегулярні оплати, які здійснювались, перевищували місячні нарахування. Оскільки віднесення оплати понад місячні нарахування не можливо здійснити на майбутній період (тобто період, який ще не настав), то КП «Харківводоканал» відносило переплату на попередні періоди, за які вже була надана послуга у повному об`ємі, але не була сплачена. Оскільки відповідач ОСОБА_6 , не вказав період за який здійснюється оплата послуг централізованого водопостачання в розмірі 750,00 грн, частина коштів була зарахована у щомісячний платіж, а частина у рахунок попередньої заборгованості.

Правом на подачу заперечень представник відповідача не скористалась.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримала, просила про його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі.

Враховуючи подані заяви, в силу положень ч. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено та не відповідачами не заперечується, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).

З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Згідно з п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідач має право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх.

Це випливає з положення ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

За приписамист. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 11556,72 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 по 31.12.2018 у розмірі 8780,44 грн., що підтверджується сводкою карткою абонента (а.с.4-6).

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлені строків позовної давності представником позивача заявлено не було.

Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 , відкритому на ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 становить 8477,30 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 - 6420,15 грн.

При цьому, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості має обчислюватись з 06.03.2016, оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із позовною заявою 06.03.2019.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 8477,30 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 6420,15 грн. За період з 06.03.2016 по 31.12.2018.

В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 05.03.2016 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 по 05.03.2016, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 2552,30 грн. - індексу інфляції за час прострочення та 666,39 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо сплати відповідачем ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» грошових коштів згідно квитанції № 00029 від 23.03.2016 за послуги централізованого водопостачання в розмірі 750,00 грн.

Відповідно до п.п. 17,18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630) послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Оскільки віднесення оплати понад місячні нарахування не можливо здійснити на майбутній період (тобто період, який ще не настав), то КП «Харківводоканал» відносило переплату на попередні періоди, за які вже була надана послуга у повному об`ємі, але не була сплачена.

Таким чином, сплачені відповідачем ОСОБА_1 кошти в розмірі 750,00 грн. було зараховано у рахунок попередньої заборгованості.

Згідност. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (76,9%) та стягує з відповідачів у рівних частках на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1477,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст..2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 223, 258-259, 263-266, 268, 2723 273 ЦПК України, ст.11, 256, 253, 257, 261, 525, 526, 625 ЦК України, ст..64, 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, п/р НОМЕР_4 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ) заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 06.03.2016 по 31.12.2018 у розмірі 18 116 (вісімнадцять тисяч сто шістнадцять) гривень 14 копійок, з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 8477,30 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 6420,15 грн., інфляційні витрати в розмірі 2552,30 грн. та 3% річних в розмірі 666,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, п/р НОМЕР_4 в АТ «Мегабанк», МФО 351629, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім) гривень 25 копійок у рівних частках, тобто по 492 грн. 42 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач - Комунальне підприємство «Харківводоканал», місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, ,

Відповідачі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 12.10.2020.

Суддя Колесник С.А.