Провадження №2/521/2618/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Мурзенко М. В.

при секретарі - Корнієнко Л. В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Клочко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної реєстрації про звільнення майна з-під арешту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перша полтавська держана нотаріальна контора (36020, м. Полтава, вул. Гоголя, 11), Полтавський обласний державний нотаріальний архів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної реєстрації про звільнення майна з-під арешту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перша полтавська держана нотаріальна контора, Полтавський обласний державний нотаріальний архів.

Позов мотивовано тим, що позивач 15.03.2019 року позивач отримав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майноз якої позивачу стало відомо, що на все його нерухоме майно накладено арешт Першою Полтавською державною нотаріальною контрою м. Полтави, вул. Гоголя, 11. На звернення позивача до Першої Полтавської державної нотаріальної контори щодо отримання документів, на підставі яких було накладено арешт на майно позивача, отримав відповідь, про те, що документи на підставі який накладений арешт передані на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. 23.05.2019 року позивач звернувся до Полтавського обласного державного нотаріального архіву, однак у встановлений законом строк відповідь позивач не отримав. У зв`язку з чим, просив зняти арешт з усього майна, яке йому належить.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01.10.2019 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала вимогам ст.ст. 95, 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 05.11.2019 року позовна заява була повернута позивачу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2020 року ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 05.11.2019 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.05.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 02.07.2020 року. Також, вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 03.09.2020 року (протокольною) по справ закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.10.2020 року.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити, додатково пояснив суд, що йому на праві власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 , наявність накладеного в 1986 році арешту перешкоджає йому розпорядитись власністю.

Представник відповідача Клочко Н.А. в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечувала, надала до суду відзив на позовну заяву, в якій вказали, що позивачем порушене правило територіальної підсудності, оскільки позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходження цього майна або основної її частини, а з Інформації з єдиного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що нерухоме майно, що знаходиться позивачу на праві приватної спільної власності знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , зазначила, що Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області є неналежним відповідачем, оскільки арешт був накладений Першою полтавською нотаріальною контрою на підставі рішення Ленінського райсуду м.Полтави, відповідач не вчиняв жодних дій щодо позивача, позбавлений повноважень виконати рішення суду у разі задоволення позову.

Представник Першої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, надіслали до суду заяву, в які просили суд справу слухати за їх відсутності.

Представник Полтавського обласного державного нотаріального архіву, в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву, в якій просили суд справу слухати за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, від 31.10.1997 року, виданого КЕЧ Одеського району (а.с. 101), садового будинку у АДРЕСА_3 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комінтернівського районного бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 26905997, дата: 03.08.2010 р., реєстраційний номер: 31000614 (а.с.106).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 23.06.2005 року за № 2115554 реєстратором Першої полтавської державної нотаріальної контори, на підставі повідомлення 926п, від 08.04.1986 р., виданого Ленінським райнарсудом м. Полтави накладено арешт на невизначене майно, окреме майно, що належало померлому ОСОБА_1 , спадкова справа №421-85 р. (а.с.4).

З відповіді Полтавського обласного державного нотаріального архіву Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 26.08.2020 р. за № 2029/01-20 вбачається, що відповідно до реєстру Першої полтавської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир у багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених на будинки судовими та слідчими органами за 1986 рік 09.04.1986 року за номером нотаріальної дії 3 внесено запис про накладення заборони на майно гр. ОСОБА_1 (спадкова справа № 421-85р.) на підставі повідомлення Ленінського райсуду м.Полтави від 08.04.1986 р. № 826п. Наряди, «Документи (постанови, ухвали, повідомлення, тощо)по накладенню і знаттю заборони та арештів за 1986 рік» які були сформовані Першою полтавською нотаріальною конторою не збереглися, оскільки строк зберігання розпоряджень по накладенню і зняттю заборон відчуження жилого будинку (арешту) в той час становив 3 роки. Відповідно до спадкової справи № 427 заведеної Першою полтавською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відповідно до повідомлення Ленінського районного суду м.Полтави від 16.02.1987 року відмінено заборону нарсуду на видачу свідоцтва про право на спадщину. Іншою інформацією Полтавський обласний державний нотаріальний архів не володіє (а.с.98-99).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором., чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості

З матеріалів справи вбачається, що спірний арешт було накладено Ленінським районним судом м.Полтави, як забезпечення позову ОСОБА_3 в межах цивільної справи щодо спадкування майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не на майно позивача, відповідний збіг прізвища, імені та по-батькові померлої особи та позивача створює йому перешкоди в розпорядженні належним йому майном.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок скасування заходів забезпечення позову регулюється ст. 158 ЦПК України, при цьому чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості скасування арешту, накладеного судом в забезпечення позову, іншим судом за позовом особи, яка вважає, що такими заходами забезпечення позову порушено її законні права та інтереси.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають, позивач для захисту своїх прав має можливість звернутись до Ленінського районного суду м.Полтави із відповідною заявою про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі Управління державної реєстрації про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий: