Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючий - суддя Нікандрова С.О., секретар судового засідання Дудка Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач по справі - ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 . Дочка позивача - ОСОБА_3 та відповідач по справі - ОСОБА_2 тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини стосунки між ОСОБА_3 та відповідачем погіршилися і вони припинили спільне проживання. Так як батько дитини ОСОБА_2 перестав цікавитися життям дитини та матеріально її утримувати, ОСОБА_3 звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. 13.03.2013 року Василівським районним судом Запорізької області винесено рішення № 2/311/337/2013, згідно з яким відповідач мав сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду, ОСОБА_3 Василівським районним судом Запорізької області 26.03.2013 року видано виконавчий лист № З/311/337/2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн. з усіх видів (доходу) заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, який вона подала на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області. Вказане судове рішення відповідачем не виконується. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №37215035 Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2020 заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 59379,57 грн. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивача - ОСОБА_5 Рамизовна померла. З самого народження батько дитини - ОСОБА_2 постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, хоча жодних перепон для спілкування з батьком позивач не чинить. Відповідач не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не цікавиться її життям, не телефонує їй, не підтримує

зв`язок з вчителькою дитини та взагалі нею не цікавиться. Навіть після смерті матері, батько дитини, який відповідно до статті 242 Цивільного кодексу України залишився єдиним її представником за законом, не проявляє до дитини батьківської турботи та не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до неї. Батько за весь час навчання дівчинки ніколи не з`являвся до школи та не цікавився навчальними досягненнями ОСОБА_6 . Вихованням дитини займаються бабуся та дідусь. Дитина на сьогодні проживає разом зі своєю бабусею - позивачем по справі та дідусем. Життям та вихованням дитини займається позивачка та її чоловік, дитина проживає разом з ними після смерті її матері ОСОБА_3 . Позивачка дитину дуже любить, турбується та піклується про неї, створює всі належні умови для її розвитку, утримує та виховую дівчинку, відповідач не відвідує свою доньку та матеріально її не підтримує. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2020 рокувідкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, але від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні справи повністю покладаються на суд та просять прийняти рішення в інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 26.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського РУЮ Запорізької області (а.с.11). Батьком записаний ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.1980 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати записана « ОСОБА_8 » (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.01.1994 року виданого Василівським райвідділом ЗАГС Запорізької області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05.01.2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років (а.с.13).

Відповідно до висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що на адресу Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та рідною бабусею неповнолітньої ОСОБА_4 . Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , фактично з самого народження доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинив спільне проживання з мамою дитини. Після смерті матері неповнолітня ОСОБА_4 продовжила проживати з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів позивача батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки: він з нею не спілкується, не проявляє батьківської уваги та турботи, не цікавиться її життям, не телефонує, не надає кошти на утримання доньки. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2020 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 59379,57 грн. Батька дитини ОСОБА_2 неодноразово запрошували до служби у справах дітей райдержадміністрації з питання вирішення проживання доньки разом з батьком. Під час бесіди з бабусею дитини та неповнолітньою ОСОБА_4 в службі у справах дітей, ОСОБА_6 повідомила, що бажає проживати в родині бабусі ОСОБА_1 і в сім`ю батька повертатися не хоче. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації 17.06.2020 року. Відповідач ОСОБА_2 був запрошений на засідання Комісії з питань захисту прав дитини при голові Василівської райдержадміністрації, але не з`явився. З телефонної розмови було з`ясовано, що батько ОСОБА_2 проживає в іншому місті та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітньою ОСОБА_4 були присутні на засіданні Комісії і повідомили членам Комісії, що неповнолітня дитина не виявляє бажання проживати разом з батьком. ОСОБА_2 не приїздить до доньки, не телефонує їй, жодним чином не цікавиться життям доньки. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку неповнолітньої дитини члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45-46).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних

свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч.1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17).

Отже, при вирішенні питань, які стосуються дитини, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав її батьків, першочерговими є інтереси дитини.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини». При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у

кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №711, №712, №713 від 25.02.2020 року, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21,22, 23).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_4 , 2003 року народження, ученицю 10-А класу КЗ «Василівська гімназія «Сузір`я» ЗОШ І-ІІІ ступенів», ОСОБА_4 навчається у гімназії «Сузір`я» з першого класу. Зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього і середнього рівнів. Навчається в повну міру своїх сил, але потребує постійного контролю. Має довільну зорову, слухову пам`ять, добре, але повільно запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне мислення. Має здібності до вивчення історії, географії. На уроках уважна, завжди виконує письмові домашні завдання, допомагає товаришам. Багато читає. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи. Є активним учасником природничого конкурсу «Геліантус». У 2018-2019 навчальному році нагороджена грамотою за участь у конкурсі «Геліантус». За характером скромна, весела, товариська. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати завжди приділяла належну увагу вихованню доньки. На сьогоднішній день вихованням ОСОБА_6 займається бабуся та дідусь. Батько за весь час навчання дівчинки ніколи не з`явився до школи та не цікавився навчальними досягненнями ОСОБА_6 (а.с.17).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , скиданого 28.01.2020 року депутатом Василівської міської ради Ковальовою В.С. проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 , 2003 року народження. В результаті обстеження встановлено наступне: ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , 1950 року народження, та дідусем ОСОБА_9 , 1953 року народження. Проживають в приватному секторі, з усіма зручностями, ОСОБА_4 має свою окрему кімнату, кімната обставлена усіма необхідними речами. Матеріальне положення задовільне (а.с.18).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 31.01.2020 року, складеного квартальним ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проведено обстеження по факту проживання ОСОБА_1 , 1950 року народження. В результаті обстеження встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 , 1950 року народження, її онука ОСОБА_4 , 2003 року народження, чоловік ОСОБА_9 , 1953 року народження. Фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , приватний сектор. Зі слів ОСОБА_1 її онука проживає разом з ними після смерті матері ОСОБА_14 . Також пояснила, що батько ОСОБА_15 не провідує свою доньку ОСОБА_4 і матеріальної допомоги не надає (а.с.19).

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , та дідусем, які піклуються про дитину та утримують її. Батько дитини жодних доказів зворотного суду не надав.

Також встановлено, що Василівським районним судом Запорізької області було

видано виконавчий лист №2/311/337/2013 від 26.03.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн. всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаним старшим державним виконавцем Василівського РВДВС Бойчун О.Д., вбачається, що заборгованість за виконавчим провадженням №37215035, станом на 01.02.2020 року становить 59379,57 грн. (а.с.15-16).

Протягом усього часу з народження дитини доказів піклування відповідача про дитину, намагання спілкування з дитиною або перешкоджанні позивачкою у такому спілкуванні матеріали справи не містять.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвитку, має заборгованість зі сплати аліментів, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Сам відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд погоджується з висновком за №01-12/381 від 20.07.2020 року Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 )батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень

ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова