Справа № 286/442/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 54805,83 грн. за період з 02.09.2013 року по 30.11.2019 року, мотивуючи тим, що на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/15218/13-ц від 25.04.2013 року, відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмір 1000 грн., щомісячно, починаючи з 02.09.2013 року і до досягнення ними повноліття, а починаючи з 08.02.2018 року на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За весь період стягнення аліментів, з 02.09.2013 року по 30.11.2019 року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 54805,83 грн., у зв`язку з чим у стягувача аліментів відповідно до ч.1 ст.196 СК України виникло право на стягнення з платника аліментів неустойки, розмір якої згідно з проведеними розрахунками за період з 02.09.2013 року по 30.11.2019 року становить 125989,97 грн., але оскільки сума пені не може перевищувати 100% заборгованості, відтак, сума до стягнення становить 54805,83 грн.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позов не подав. Подав клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з карантином та відсутністю міжміського сполучення по Україні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 є батьком, ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2013 року у справі № 161/15315/13-ц, яке набрало законної сили 28.10.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням від 20.11.2013 року та ухвалою від 04.04.2014 року Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/15318/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1200 грн., починаючи з 02.09.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

25.04.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист №161/15318/13-ц.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 09.01.2018 року у справі № 286/3013/17, яке набрало законної сили 08.02.2018 року, змінено розмір утримуваних аліментів з ОСОБА_2 згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області (справа 161/15318/13-ц) і стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Як вбачається з довідки-розрахунку від 11.12.2019 року № 24273, складеної головним державним виконавцем Генічеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Харлампієвою Т., заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 161/15318/13-ц, виданого 25.04.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.02.2018 року, до цього часу в твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно з 02.09.2013 року до досягнення ними повноліття - складає за період з 02.09.2013 року по 01.12.2019 року 54805,83 грн.

У відповідності з доданим до позовної заяви розрахунком обрахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період з вересня 2013 року по листопад 2019 року склала 125989,97 грн.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Позивач вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати за період з 02.09.2013 по 01.12.2019 року в розмірі 100% суми заборгованості по аліментах, що складає 54805,83 грн., оскільки неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за вказаний період значно перевищує суму заборгованості по аліментах.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц запропонувала порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Так, постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч.1 ст.196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Як вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку, розрахована позивачем неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів не відповідає запропонованій методиці.

Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з Автоматизованою системою виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors виконавче провадження № АСВП: 43295331, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувач ОСОБА_1 , відкрите 13.05.2014 року та перебуває на виконанні у Генічеському районному ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Як вбачається з доданої позивачем до позову довідки-розрахунку від 11.12.2019 року № 24273, складеної головним державним виконавцем Генічеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Харлампієвої Т., відповідач періодично здійснював сплату аліментів, часом значними сумами і виникала поточна переплата, загалом за весь період з 02.09.2013 року по 01.12.2019 року ним було сплачено аліментів на загальну суму 54609,09 грн. Тобто фактично погашено половину від нарахованої суми аліментів, так як борг за вказаний період склав 54805,83 грн. Будь-яких інших відомостей про стан виконавчого провадження у матеріалах справи немає та сторонами не подано.

Як вбачається з надісланих відповідачем суду довідок та характеристик, складених 19.03.2020 року виконком Чонгарської сільської ради Херсонської області, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але на території сільської ради на даний час не проживає, проживав з 2013 року по 2019 рік; час від часу приїздить до батьків-пенсіонерів і їм допомагає; займається стихійними заробітками, на які утримує батьків та своїх неповнолітніх дітей по мірі можливості.

Оцінивши наявні у справі документальні докази, суд дійшов висновку про недоведеність належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дітей та вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах. Відтак, підстави для задоволення позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відсутні.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.04.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко