Справа № 2-10/06
Провадження № 2/191/1411/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Лободи Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, -

Встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування вимог посилалася на те, що з жовтня 2000 року вона почала зустрічатися з відповідачем ОСОБА_2 . На той час вона проживала в орендованій квартирі. В листопаді 2000 року ОСОБА_2 запропонував їй проживати разом в квартирі де він проживав разом зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, вони фактично створили сім`ю і стали спільно проживати, вести спільне господарство, мали постійні статеві стосунки. Вони з відповідачем працювали на одному підприємстві, разом їздили на роботу, мали спільний бюджет, разом харчувалися, відкладали грошові кошти для придбання побутової техніки. Вони планували зареєструвати шлюб, мати дітей. ОСОБА_2 познайомився з її матір`ю. Весною 2001 року допомагали матері позивачки, яка мешкала в смт. Іларіонове в домашньому господарстві. ОСОБА_2 скопав земельну ділянку за місцем її проживання, підремонтував огорожу з сусідньою земельною ділянкою, тобто діяв як член їхньої родини - її чоловік, та материн зять. Але у позивачки не склалися стосунки з матір`ю відповідача . 12 травня 2001 року матір відповідача вигнала її з кватири, заявивши, що вона там ніхто. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася доношена дитина - син ОСОБА_3 . Згідно з діючим законодавством її син отримав її прізвище - ОСОБА_4 та по батькові, за її вказівкою, ОСОБА_5 . Вона пропонувала в добровільному порядку визнати своє батьківство та надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але відповідач відмовився. 07.09.2003 року позивачка звернулася з позовом про встановлення батьківства до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідач знав про те, що в суді розглядається справа про встановлення батьківства, оскільки приймав участь в судових засіданнях, але в той день, коли рішення ухвалювалось, то відповідача не було в засіданні. 07.09.2006 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було постановлено рішення яким визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнуто на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 25% з усіх видів доходу відповідача. Вказане рішення було пред`явлено позивачкою до виконання і перебувало на виконанні у Бабушкінському ДВС м. Дніпра. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 10.12.2018 року заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду за її позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківство та стягнення аліментів №2/10/06 скасовано та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В зв`язку з тим, що зазначена справа до архіву суду не здавалася, а у відновленому провадженні в наявності тільки копія рішення суду, виникла необхідність звернення до суду з новою позовною заявою.

Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Дніпропетровськ батьком ОСОБА_6 , що народися ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області та стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 25% з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що в позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують обставини, викладені в позовній заяві. Оскільки відповідач заперечує зазначені позивачкою обставини, а саме спільне проживання та ведення спільного господарства з позивачкою, а позивачка в свою чергу не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали на підставах, які викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають що позивач не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та які є предметом позову.

Відповідач пояснив суду, що в 2000 році він познайомився з ОСОБА_8 , оскільки вони разом працювали. Йому було відомо, що ОСОБА_8 перебувала в шлюбі і у неї складні стосунки, вона перебувала в стадії розлучення. Йому стало відомо про те, що колишній чоловік застосовував по позивачки фізичну силу і іноді бив її. Він вирішив допомогти ОСОБА_8 як друг і запропонував їй деякий час пожити у нього вдома на ж/м Тополь, де він в той час проживав разом з матір`ю і двоюрідною сестрою. Але вони не жили разом як чоловік та жінка, не вели спільного господарства і у них не було спільного бюджету. В квітні- травні 2001 року вони дійсно разом їздили о матері ОСОБА_8 і він допомагав по господарству. Ще в травні 2001 року вони їздили в сел. Іларіонове і святкували компанією день народження ОСОБА_9 . Але це все було суто по-дружньогому, а не як у подружжя. Тому вважає, що відсутні будь-які правові підстави для визнання його батьком дитини, яка народилась у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з відповідачем з кінця 1999 -2000 року. ОСОБА_2 повідомив, що він зустрічається з ОСОБА_11 і вона переїжджає жити до нього. Вони часто заходили до неї і розповідали, як у них справи. Вона була у них вдома на день народження ОСОБА_12 на ж/м Тополь, точну адресу не пам`ятає. Вони показували їй свою кімнату, яка знаходилася в кінці коридору наліво, там було ліжко, стілець з речами, книжки. Також розповідали, що їздять за продуктами в смт. Іларіонове. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 святкував день народження, йому виповнилося 25 років, на якому були присутні мати та племінниця ОСОБА_13 , також там була матір ОСОБА_12 . Це було знайомство батьків. Тоді вони повідомили, що будуть жити разом, як сім`я. Ще в квартирі проживала мати ОСОБА_2 , його сестра з молодим чоловіком. Зі слів ОСОБА_13 , вона не подобалася матері ОСОБА_14 , тому між ними виникали сварки. Ще вони разом були на день народженні її мами. В 2000 році вони разом відмічали день народження ОСОБА_13 в смт. Іларіонове. Потім їх стосунки розладилися, ОСОБА_8 пішла з квартири на ж/м Тополь, а ОСОБА_2 нічого не зробив для того, щоб вона залишилася. Наприкінці травня 2000 року ОСОБА_4 повідомила про свою вагітність, але ОСОБА_15 усунувся від цього, сказав що дитину не хоче. Після цього вона з ОСОБА_2 не спілкувалася. Про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 мешкають разом їй сказав сам ОСОБА_2 . Також, він розповідав, що коли ОСОБА_8 розлучиться, вони оформлять свої стосунки.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 вона знає з 1986 року, так як вони сусіди. Відповідача ОСОБА_2 вона бачила разом вдома у ОСОБА_13 , вони приїздили до матері ОСОБА_9 кожної неділі, а їхали з продуктами. Мати ОСОБА_13 їй говорила, що ОСОБА_17 її будучій зять. Також ОСОБА_17 був присутній на дні народження ОСОБА_9 , тоді була велика компанія. Потім її викликали до суду в якості свідка про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . ОСОБА_2 в судовому засіданні був присутній.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що з 1998 року вона працює в локомотивному Депо, в 2000 році вона працювала оператором по набору тексту. З нею в кабінеті працювала ОСОБА_8 і вона її запрошувала пожити в неї, так як вона проживала в смт. Іларіонове. До них на роботу на тимчасову посаду прийшов ОСОБА_2 , який почав зустрічатися з ОСОБА_8 . В них були інтимні стосунки, так як вони залишалися у її квартирі на ніч. В листопаді 2000 року ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_8 переїхати до нього. Вона з ОСОБА_9 продовжувала разом працювати та спілкуватися. Весною 2001 року вони їздили до мати ОСОБА_9 в смт. Іларіонове, ОСОБА_17 їздив разом з ними. Також всі разом вони відмічали день народження ОСОБА_9 . ОСОБА_8 та ОСОБА_2 були парою і ОСОБА_9 переїхала до нього жити, як його дівчина.

Свідок ОСОБА_19 судовому засіданні пояснив, що він зі сторонами знайомий, вони разом працювали до 2003 року на Нижньодніпровськ-Вузол, він працював інженером. Вони разом працювали в одній команді. Працівники повинні були надавати адресу свого проживання, тому він знає, що ОСОБА_8 у 2000 році переїхала до ОСОБА_2 в м. Дніпро, ж/м Тополь. Він їм туди дзвонив, коли необхідно було викликати ОСОБА_8 на роботу. Також він зустрічав їх на базарі в м. Дніпро, вони купували речі ОСОБА_9 , якість подарунки та продукти харчування. Його думка, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживали як сім`я та вели спільне господарство. Також, років 15 тому назад, його викликали до суду в якості свідка на розгляд справи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був присутній на судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона сестра ОСОБА_2 ОСОБА_8 вона бачила, так як вона знімала у них кімнату, в якій проживала одна, харчувалися вони окремо. Ніяких днів народження вони разом не святкували. На той час мама з ними не проживала, вона доглядала за братом який проживав в м. Запоріжжі.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 це її чоловік, вона з ним зустрічалась в 2000 році, потім вони припинили стосунки. Десь в жовтні- листопад 2000 року свідок випадково зустріла ОСОБА_2 разом з ОСОБА_8 і познайомив їх, сказав, що це його дівчина і вони живуть разом. Через деякий час свідок прийшла до дому до ОСОБА_2 забрати свої особисті речі і бачила, що ОСОБА_2 мешкає разом з ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_2 повідомив свідка про те, що він з ОСОБА_9 розстався і вони відновили стосунки зі свідком. З цього часу вже були парою, а в наступному свідок вийшла заміж за ОСОБА_2 , у них є спільна дитина. В шлюбі проживали до 2007 року, потім припинили подружні стосунки і десь в 2010 році розлучились. На цей час у них не дуже добрі стосунки, тому що відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон. На уточнюючі питання свідок пояснила, що знайомство з ОСОБА_8 відбулось восени 2000 року, а на при кінці травня, або влітку їй стало відомо, що ОСОБА_2 розійшовся з ОСОБА_8 .

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. при розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VІІ Прикінцеві положення СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V Акти громадянського стану Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

В п. 3 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 , батьком якого просить визнати позивач відповідача, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , при розгляді даної справи необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України 1969 року.

Відповідно до ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду.

Так, судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю з листопада 2000 року по травень 2001 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 .

Запис про батька дитини було зроблено за заявою матері ОСОБА_13 у відповідності до положень ч.2 ст.55 КпШС України /ред..1969 року/, що підтверджується копією запису акта про народження №4 від 04.03.2002 року.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що жодна із сторін не заявила клопотання про призначення медичної-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства.

Суд вважає, що пояснення свідків є належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують те, що з листопада 2000 року по червень 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживали разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Отже, досліджені судом докази є достатніми для висновку суду про батьківство ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, у відповідності до приписів ст. 92 КпШС України, аліменти сплачуються в добровільному порядку особисто особою, яка зобов`язана платити аліменти, або через власника або уповноважений ним орган за місцем її роботи чи одержання нею пенсії, стипендії.

Добровільний порядок сплати аліментів не виключає права стягувача аліментів у будь-який час звернутися з заявою про стягнення аліментів до суду.

Відповідно до ст. 80 КпШС України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку.

У відповідності до ст. 82 КпШС України, аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі: на одну дитину - чверті, на двох дітей - третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) батьків, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, а з осіб, які працюють за контрактом в іноземних державах, - не менше двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на кожну дитину.

Розмір цих часток і мінімальний розмір аліментів може бути зменшено судом, якщо у того з батьків, який зобов`язаний платити аліменти, є інші неповнолітні діти, які при стягненні аліментів у встановленому цією статтею розмірі виявилися б менш забезпеченими матеріально, ніж діти, які одержують аліменти, а також у випадках, коли той з батьків, з якого стягуються аліменти, є інвалідом першої чи другої групи, або коли діти працюють і мають достатній заробіток, або з інших поважних причин.

Також суд зазначає, що з урахуванням вищезазначених обставин справи, предметом наявного спору являється питання стягнення не заборгованості по аліментам, а власне стягнення цих аліментів. У зв`язку із чим суд не керується відповідними нормами сімейного права, що регулюють питання стягнення заборгованості по аліментам.

Разом з тим, судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення Синельниківським районним судом від 07.09.2006 року, відповідачем жодного разу не сплачувалися аліменти на утримання дитини, аліменти слід стягувати з дня подачі позову, тобто з 07.09.2003 року

На підставі викладеного та ст.ст. 53, 55, 161, 188-190 Кодексу про шлюб та сім'ю України (1969 року), п. 2 розділу VІІ Прикінцеві положення Сімейного кодексу України, п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 82, 141, 189, 198, 200, 206, 259, 263-268 ЦПК України суд,-

Ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м. Дніпропетровськ батьком ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 25% з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнення провадити з 07.09.2003 року.

Стягнути з ОСОБА_2 державне мито на користь держави в сумі 51, 00 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 7,50 грн. на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Г. В. Бондаренко