Справа № 463/2736/20
Провадження № 2/463/935/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Крегель З.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 349200 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору від 05.12.2018 про поновлення дії Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та внесення змін до нього, між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 , викладено в новій редакції пункт 3.2. Договору №34/09/2013(33), відповідно до якої «3.2. Покупець здійснює оплату повної вартості майнових прав на Квартиру протягом 10 днів з дня укладення даного договору. Операція здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця».

В зв`язку із відсутністю грошових коштів для виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 , останній звернувся з проханням до своєї матері ОСОБА_4 про сплату нею вказаної грошової суми по вищезгаданому Договору в інтересах ОСОБА_2 .

Так, в період від 05 грудня 2018 року по 13 грудня 2018 року, відповідно до наступних Платіжних доручень, проведених і прийнятих до виконання ПАТ «КБ «Глобус», ОСОБА_4 було проведено сплату грошових коштів для виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 : 1.Платіжне доручення №4281 від 05 грудня 2018 року - на 149000 грн.; 2. Платіжне доручення №2372 від 11 грудня 2018 року - на 149000 грн.; 3. Платіжне доручення №1302 від 13 грудня 2018 року-на 51200 грн.

Вказані грошові кошти 13.12.2018 були зараховані на р/р ПП «Гарантія-Сервіс» та прийняті Кредитором в якості оплати за виконання грошового зобов`язання в сумі 349200 грн. по Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 , та 13.12.2018 між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 було складено Акт №98 щодо передачі квартири АДРЕСА_1 , згідно з Договором №34/09-2013(33) купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013.

Станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою, сплачені ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 349200 грн. від ОСОБА_2 не повернуті, незважаючи на неодноразові звернення позивача.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач за відсутності правової підстави отримав грошові кошти в сумі 349200 грн., шляхом перерахування їх позивачем в рахунок виконання грошового зобов`язання відповідача перед третьою особою ПП «Гарантія-Сервіс», однак вказані кошти не повернув, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 349200 грн.

Ухвалою від 28.04.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.05.2020.

В судовому засіданні 28.05.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 08.07.2020.

В подальшому у зв`язку з карантином судове засідання було відкладено на 13.08.2020, у якому оголошено перерву до 21.10.2020.

Представник позивача в судовому засіданні позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що у нього не було фінансової можливості виконати умови договору купівлі-продажу майнових прав, предметом якого виступали майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а тому звернувся по допомогу до матері позивача у справі.

Третя особа в судовому засіданні пояснила, що грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру дійсно вносились позивачем, відповідач особисто возив ОСОБА_4 в банк для внесення коштів в рахунок виконання його зобов`язання перед ПП «Гарантія-Сервіс», однак грошові кошти їй не належали. Вважає, що в такий спосіб відповідач уникає поділу квартири, набутої з нею під час шлюбу, яка була предметом розгляду у цивільній праві №463/6434/17, за результатами вирішення якої рішенням суду від 27.01.2020, яке законної сили на даний час не набрало, за кожним з них визнано право спільної часткової власності на Ѕ частку квартири.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до Договору від 05.12.2018 про поновлення дії Договору купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та внесення змін до нього, між ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 , викладено в новій редакції пункт 3.2. Договору №34/09/2013(33), відповідно до якої «3.2. Покупець здійснює оплату повної вартості майнових прав на Квартиру протягом 10 днів з дня укладення даного договору. Операція здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця».

Як вбачається з платіжних доручень №4281 від 05 грудня 2018 року; №2372 від 11 грудня 2018 року; №1302 від 13 грудня 2018 року позивачем ОСОБА_4 внесено в інтересах ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 та договором про поновлення дії договору №34/09-2013(33) від 05.12.2018 на рахунок ПП «Гарантія-Сервіс» грошові кошти на загальну суму 349200 грн.

У зв`язку з виконанням зобов`язань згідно з договором №34/09-2013(33) купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2013 ПП «Гарантія-Сервіс» та ОСОБА_2 13.12.2018 підписано акт №98 передачі квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч.2, 4 ст.206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні відповідачем визнано, що позивачем внесено в його інтересах на рахунок ПП «Гарантія-Сервіс» грошові кошти в сумі 349200 грн., а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення вказаних коштів, підлягають до задоволення.

При цьому, незважаючи на пояснення третьої особи ОСОБА_3 щодо уникнення відповідачем поділу квартири, набутої з нею під час шлюбу, суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує її права, свободи чи інтереси, оскільки предметом спору є саме грошові кошти, а не квартира АДРЕСА_1 , вимоги щодо визнання права власності на яку ОСОБА_4 не пред`являються.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 3492 грн. судового збору.

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 349200 грн. (триста сорок дев`ять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3492 грн. (три тисячі чотириста дев`яносто дві гривні) судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: 81126, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Лисиничі, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 25.10.2020.

Суддя: Р.Я. Головатий