Справа № 304/705/20 Провадження № 6/304/11/2020
У Х В А Л А

09 жовтня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про поновлення пропущеного строку та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-253/09 для пред`явлення до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулося до суду із вищезазначеною заявою, яку мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду у справі № 2-253/09 задоволено позов ПАТ «Банк «Київська Русь» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №245-01-08-2 від 03 жовтня 2008 року. Ухвалою цього ж суду від 18 липня 2019 року, яка набрала законної сили 05 серпня 2019 року, замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ТОВ «ФК «Інвест Хаус». 05 вересня 2019 року останнє звернулося до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, на що отримало відповідь, що у відділі ДВС виконавчий лист № 2-253/09 на виконанні відсутній. У зв`язку із наведеним заявник звернувся до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області із запитом про надання інформації щодо місцезнаходження вказаного виконавчого листа. Із відповіді на запит вбачається, що 13 липня 2016 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у порядку п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», однак у виконавчій службі відсутні докази на підтвердження направлення виконавчого документа, у зв`язку з чим Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області самостійно звертався до Перечинського районного суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання, однак ухвалою від 04 травня 2020 року у задоволенні такої було відмовлено. З вказаного вбачається, що виконавчий лист було втрачено Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. При цьому, відсутність виконавчого листа як у попереднього стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь», так і у нього підтверджується актом прийому-передачі від 24 травня 2019 року. Крім цього, втрата оригіналів виконавчих листів та пропуск строку для пред`явлення виконавчих документів були зумовлені втратою їх при пересилці, процедурою ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь», звільненням працівників банку та закриттям регіональних відділень. Оскільки наведені обставини не залежали ні від первісного стягувача, ні від його правонаступника, тому просить з метою виконання рішення суду просить поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 2-253/09 та видати дублікати виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за кредитним договором № 245-01-08-2 від 03 жовтня 2008 року.

У судове засідання сторони не з`явилася, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, відтак відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для вирішення поданої заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2009 року, що набрало законної сили 21 серпня 2009 року, у цивільній справі №2-253/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного банку «Київська Русь» в особі Ужгородського центрального відділення Львівської філії АБ «Київська Русь» грошову суму в розмірі 233 619 грн. 37 коп. та 1 700 грн. судового збору, а також 252 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також встановлено, що на виконання вказаного рішення 05 жовтня 2009 року Перечинським районним судом видано виконавчий лист № 2-253/09.

Крім цього, ухвалою Перечинського районного суду від 18 липня 2019 року замінено стягувача публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», , у виконавчих провадженнях, які відкриті на підставі виконавчих листів №2-253/09, оскільки встановлено, що 24 травня 2019 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» було укладено договір №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника та поручителя за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №245-01-08-2 від 03 жовтня 2008 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Як вбачається з повідомлення Великоберезнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 18.14-19-20/12369 від 22 вересня 2020 року, згідно бази даних АСВП (ВП - спецрозділ) у Перечинському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало виконавче провадження ЄДРВП № 48078879 з примусового виконання виконавчого листа № 2-253/09, виданого Перечинським районним судом. Вказане виконавче провадження було завершено 20 червня 2016 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року зі змінами), тобто у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю, та оригінал виконавчого листа №2-253/09 надіслано до Ужгородського міського відділу ДВС.

Однак, на запит суду Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повідомив, що станом на 09 жовтня 2020 року виконавчий лист № 2-253/09 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АБ «Київська Русь» у відділі не перебуває та не надходив.

Вказане також підтверджується відповіддю головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області № 11-205 від 13 вересня 2019 року.

Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником, вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження тощо.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 606-ХІV) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст. 23 цього Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Однак, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1404-VIII), із змісту ряду статтей якого вбачається наступне.

Згідно ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 11 цього Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, - такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності - не розповсюджуються.

Зважаючи на вказане, а також те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився до набрання чинності новим законом, норми такого про продовження строку звернення до виконання до трьох років на вказані правовідносини також розповсюджуються.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що строки для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-253/09, виданого Перечинським районним судом 05 жовтня 2009 року закінчилися тільки 20 червня 2019 року (через три роки з дня повернення виконавчого документа стягувачу, тобто 20 червня 2016 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд приходять до висновку, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений заявником з поважних та незалежних від нього причин, а тому подана заява в частині поновлення вказаного строку є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Крім цього, в обґрунтування підставності своїх вимог щодо видачі судом дублікату виконавчого листа № 2-253/09, виданого Перечинським районним судом 05 жовтня 2009 року, заявник посилається на те, що такий з Перечинського відділу ДВС до Ужгородського міського відділу ДВС не надходив, відтак за договорами про відступлення прав вимог ТОВ «ФК «Інвест-Хаус» передані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, будь-які відомості про дотримання вищевказаних вимог органами ДВС відсутні, що стверджується повідомленням Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Враховуючи вищенаведене та те, що на даний час рішення Перечинського районного суду, на підставі якого виданий виконавчий лист № 2-253/09, залишається не виконаним, відділ ДВС вимог ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV не дотримався, відтак суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати зазначений виконавчий лист втраченим у ході пересилання, тому може видати його дублікат.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 3, 11, 12, 15, п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», ст. ст. 22, 23, 31 ч. 1 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 7, 10, 44, 258-261, 263, 442, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про поновлення пропущеного строку та видачу дубліката виконавчого документа у справі №2-253/09 для пред`явлення до виконання задовольнити повністю.

Визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Перечинським районним судом Закарпатської області 05 жовтня 2009 року у справі № 2-253/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного банку «Київська Русь» в особі Ужгородського центрального відділення Львівської філії АБ «Київська Русь» грошової суми в розмірі 233 619 грн. 37 коп. та судових витрат в розмірі 1 700 грн. судового збору та 252 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.