Справа № 263/541/20
Провадження № 2-о/263/90/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 15 січня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій вона просить суд: встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. З моменту реєстрації шлюбу заявник проживала зі своїм чоловіком однією сім`єю, хоча були зареєстровані за різними адресами, а саме: заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично ОСОБА_2 та заявник проживали разом за адресою реєстрації останньої, що підтверджується довідкою з місця проживання. У листопаді 2014 року, у зв`язку із проведенням АТО, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали статус внутрішньо переміщених осіб, заявник зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_3 , а її чоловік - за адресою: АДРЕСА_4 . Заявник та її чоловік отримували пенсію за віком, але розмір пенсії чоловіка значно перевищував розмір пенсії заявника, яка отримувала допомогу від чоловіка, що була постійним та основним джерелом для її існуванням. Посилаючись на ці обставини, положення ст. ст. 9, 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 3 СК України, заявник просила вимоги задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 січня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання заявника про витребування доказів щодо розміру її пенсії та пенсії її чоловіка.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у заяві просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - Шайтан Н. - надала суду заяву, в якій просила вирішити вимоги заяви на розсуд суду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася заявник, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 листопада 2014 року № 1411-8349 ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 січня 1995 року зареєстрували шлюб, про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області складений актовий запис № 62.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 24 листопада 2014 року № 9 вбачається, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

До справи долучена довідка від 17 грудня 2019 року, яка видана так званою «Адміністрацією Пролетарського району м. Донецька», з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство.

Так, довідка, подана заявником на підтвердження заявлених вимог, видана та завірена посадовою особою так званої «Адміністрації Пролетарського району м. Донецька», тобто посадовою особою незаконних збройних формувань.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Загальними вимогами процесуального законодавства визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні заяви.

Документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, можуть братися до уваги судом, однак оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

У справі, яка розглядається, дана довідка «ДНР» є єдиним доказом проживання заявника на день смерті зі своїм чоловіком, інших сукупних доказів цієї обставини суду не представлено, тому суд вважає її недопустимим доказом, оскільки вона отримана не у порядку, встановленому законами України, тому відхиляє її.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим повторно Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Статтею 3 Конституції України закріплений принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визначається та діє принцип верховенства права, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є вірними перед законом, що прямо передбачено у частині 1 статті 8, статті 21, частині 1 статті 24 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію у разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й сам одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Тобто, за своїм змістом факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на вищевикладене, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні мають бути надані докази, що підтверджують факт перебування на утриманні особи (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); докази, які встановлюють, що надані утриманцю матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанцій та інші документи, що свідчать про одержання грошей або іншої допомоги від годувальника); документи, що свідчать про те, що утриманець є непрацездатною особою, перебуває на утриманні та одержує матеріальну допомогу, що є єдиним джерелом засобів до існування.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (пункт 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 № 22-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою статтею 129 Конституції України.

Заявник, розпоряджаючись своїми процесуальними правами щодо предмету заяви на власний розсуд, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо перебування на утриманні її померлого чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували той факт, що вона є непрацездатною, матеріали справи не містять будь-яких документів, які б підтверджували її перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , а матеріальна допомога, яку вона одержувала від останнього була для неї єдиним та основним джерелом існування, документів про доходи заявника та її померлого чоловіка, необхідно дійти висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 265, 293, 313, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення суду виготовлений 07 квітня 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , адреса: вул. Зелінського, 27а, м. Маріуполь, Донецька область, телефон: (0629) 33-63-26.

Суддя О.М. Музика