Ухвала

Іменем України

03 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 487/6061/19

провадження № 61-5084ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБРЕ» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року під головуванням судді Сухаревич З. М. та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Крамаренко Т. В., Бондаренко Т. З., Яворської Ж. М., в частині задоволення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АМБЕР», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

У серпні 2019 року адвокат Рехлецький Р. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області (далі -КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АМБЕР» (далі - ТОВ «ФК «АМБЕР»), треті особи: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що державним реєстратором КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області було зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47603411 від 03 липня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «АМБЕР», номер запису про право власності 32231586 від 01 липня

2019 року на підставі повідомлення про порушення основного зобов`язання за кредитним договором. Підставою зміни власника квартири зазначений договір про відступлення (купівля-продажу) прав вимоги від 10 серпня 2018 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АМБЕР», договір іпотеки № 1066, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В. В. 28 лютого 2008 року, який був укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (іпотекодавцями) та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержателем). Посилаючись на вказані обставини на те, що триває спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 50-08/МБ від 27 лютого

2008 року, державний реєстратор не мав права у безспірному порядку реєструвати за відповідачем ТОВ «ФК «АМБЕР» право власності на предмет іпотеки, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47603411 від 03 липня 2019 року, визнати незаконним та скасувати номер запису про право власності 32231586 від 01 липня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «АМБЕР».

28 жовтня 2019 року адвокат Рехлецький Р. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що через незаконні дії державного реєстратора, змінився власник квартири

АДРЕСА_1 на ТОВ «ФК «АМБЕР», у зв`язку з чим позивача та всю його родинку виписано із зазначеної квартири та представники відповідача намагаються виселити з квартири позивача та третіх осіб, що може свідчити про намір відповідача в подальшому перепродати квартиру.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області, ТОВ «ФК «АМБЕР», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора - відкладено на 16 грудня 2019 року 09 год. 30 хв. Клопотання представника позивача - задоволено. Витребувано у Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області копії документів на підставі яких було прийнято рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47603411 від 03 липня 2019 року, номер запису про право власності 32231586 від 01.07.2019 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «АМБЕР». Зазначені докази надати в строк до

04 грудня 2019 року.

Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Вказану ухвалу суду першої інстанції оскаржено ТОВ «ФК «АМБЕР» в апеляційному порядку в частині накладення арешту на спірну квартиру.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «АМБЕР», подану в його інтересах адвокатом Калитаєвим В. В. залишено без задоволення, ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від

28 жовтня 2019 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову, залишено без змін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого поголився апеляційний суд, виходив з наявності спору з приводу права власності на квартиру, та вважав, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

12 березня 2020 року Калитаєв В. В., який діє в інтересах ТОВ «ФК «АМБЕР», засобами поштового зв`язку, направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, заяву про застосування заходів забезпечення позову - залишити без задоволення.

Касаційна скарга подана на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що заявник не довів намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання в заяві про можливість відчуження спірної квартири на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від

21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/19 (провадження № 61-9850св19).

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок колегія суддів Верховного Суду зробила з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 лютого 2008 року між ВАТ «Фінанси та Кредит», правонаступник якого є ПАТ «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 50-08/МБ, за яким останній отримав 150 000 грн.

На забезпечення виконання позичальником кредиту, 28 лютого 2008 року між Банком (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (іпотекодавцями) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В. В. № 1066, за яким в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого

2016 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 326 060,87 грн. Ухвалою того ж суду від 25 жовтня 2018 року зазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду за участю сторін.

Державним реєстратором КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47603411 від 03 липня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «АМБЕР», номер запису про право власності 32231586 від 01 липня 2019 року.

Таким чином, між сторонами виник спір стосовно правомірності позбавлення позивача та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача обґрунтовував її можливістю продажу ТОВ «ФК «АМБЕР» квартири

АДРЕСА_1 , право власності на яку на даний час зареєстровано за відповідачем.

Згідно змісту позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 , предметом спору у даній справі є визнання незаконною державну реєстрацію права власності на належне нерухоме майно за іншою особою, тобто зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами щодо законності вчинення відповідних реєстраційних дій щодо переходу права власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Правильними є висновки суду про те, що оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у такому випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що відповідачем проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за собою, а позивач оскаржує таку перереєстрацію у судовому порядку шляхом подання позову про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування державної реєстрації, оскільки вважає, що таку реєстрацію права власності здійснено з порушенням норм чинного законодавства, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде реалізовано спірну квартиру, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, щодо реєстрації права власності на яку виник цей спір, є ефективним способом забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник не довів намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю досліджених під час апеляційного розгляду справи доказів.

Твердження заявника про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження 61?9850св19) є необґрунтованими, оскільки судами встановлено наявність цивільно-правового спору між сторонами та об`єктивні ризики утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Такий висновок ТОВ «ФК «АМБЕР» ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та невірній оцінці обставин справи.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АМБЕР», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора», за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБРЕ» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська