КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9473/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення графіку зустрічей батька з дитиною з урахуванням віку та стану здоров`я дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказу Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу проживає з матір`ю.

Розпорядженням № 937 Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною» від 28 грудня 2018 року було встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, ОСОБА_3 , а саме :

щомісяця кожної середи з 09.30 до 18.00, кожної суботи з 10.00 до 18.00 та 10 днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Не зважаючи на розпорядження, відповідач ОСОБА_2 систематично не виконує вказане розпорядження, чинить перешкоди і не надає можливості побачення з дитиною чим порушує права позивача на участь у вихованні та спілкуванні з донькою, що підтверджується п`ятьма заявами позивача до Національної поліції.

На даний час, позивач працює в ТОВ "ВОРКШОП-СОФІЯ" на посаді директора та отримує стабільну заробітну плату. Після розлучення він , позивач , регулярно сплачує кошти на утримання дитини шляхом перерахування коштів на рахунок матері, також оплачував всі необхідні кошти на медичне обслуговування доньки та не має заборгованості по сплаті аліментів не має.

На думку позивача, враховуючи вищевикладене, та звертаючи увагу на докази додані до позовної заяви своїми діями мати систематично чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, не дає можливості батьку дитини брати участь у її вихованні, не виконує розпорядження органу опіки та піклування, відтак позовні вимоги є обґрунтованими.

Позивач ОСОБА_1 просив встановити наступний порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме:

- щонеділі, з 8.30 годин ранку четверга до 21 години вечора суботи ОСОБА_1 має право безперешкодно забирати доньку ОСОБА_3 до місця свого проживання, без присутності ОСОБА_2 , для використання своїх законних прав на спілкування та участь у вихованні доньки

- щорічно, у літній період (з червня по серпень включно) та у зимовий період (з грудня по лютий включно) ОСОБА_1 має право на спільний відпочинок з донькою ОСОБА_3 , протягом 10 днів у кожному з періодів, з метою оздоровлення та відпочинку дитини, з правом виїзду за кордон України;

зобов`язати ОСОБА_2 щорічно та по кожному із визначених вище періодів, надавати нотаріально посвідчену заяву-згоду на виїзд доньки ОСОБА_3 за кордон з батьком ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ;

зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти позивача про термін від`їзду та місце перебування доньки ОСОБА_3 за межі м. Києва та території України, шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом повідомлення) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом.

Крім того , позивач просив стягнути судові витрати - судовий збір за подання до суду позовної заяви 768, 40 грн та суму витрат позивача на адвокатську (правову допомогу) 50 000 грн, а всього 50 768, 40 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

До суду першої інстанції, 03 липня 2019 року , надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 про скасування розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 937 від 28 грудня 2018 року, визначення графіку зустрічей батька з дитиною із врахуванням віку та стану здоров`я дитини. З урахуванням уточнень до зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 просила суд визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , 2015 року народження, а саме:

- враховуючи стан здоров`я та вік дитини призначити зустрічі батька із донькою щосуботи з 10 до 12 години в присутності матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що первісний позов ґрунтується на фактах, які не відповідають дійсності, ОСОБА_1 свідомо перекручує реальні події та обмовляє дії матері ОСОБА_2 , з метою скомпрометувати її добре ім`я.

Матір малолітньої ОСОБА_3 , 2015 року народження - ОСОБА_2 , ніколи не перешкоджала зустрічам батька ОСОБА_1 з дочкою.

Від дня винесення Розпорядження Солом`янською РДА, кожної визначеної дати відбувались зустрічі батька із дитиною. Конфлікт сторін ґрунтується на бажанні батька забирати трирічну дочку до себе та перебувати із нею без присутності матері. Батько не бере до уваги а ні стану здоров`я дитини, а ні рекомендацій лікарів.

Присутність матері на зустрічах із батьком обґрунтовується наступним:

на даний час дівчинці поставлений діагноз: загальний недорозвиток мовлення 1 рівня, порушення комунікативної функції. Фобічний тривожний стан, затримка розвитку мовлення, м`язова дистонія з гіпотонією, затримка психомоторного розвитку, підвищена емоційна лабільність, прив`язка по тривожному типу.

Спираючись на всі вищеперераховані діагнози, лікарями було дано рекомендації: «Психологічний комфорт, суворе дотримання режиму дня, для подолання затримки розвитку і наступного оптимального розвитку психічної сфери дитини, стабільне місце проживання, стабільність та сталість середовища та навколишніх дорослих.»

Матір дитини намагалась порозумітись із колишнім чоловіком, та неодноразово намагалася залишити батька наодинці з дитиною, щоб пересвідчитись, що він в змозі впоратись із 3-річною дочкою. Як тільки дівчинка залишалась без мами, вона починала кричати і плакати, батько намагався силоміць її втримати, все це закінчувалось істерикою дитини, перезбудженням та відсутністю сну кілька днів поспіль.

ОСОБА_2 неодноразово пропонувала ОСОБА_1 прийти до свого помешкання, щоб побачити як живе дитина, навчитися її вкладати спати, дізнатись про те, що саме дитина їсть, у що грається, як проводяться гігієнічні процедури та як розвивати дитину, враховуючи наявні у дівчинки діагнози.

Натомість, батько, вирішив проблему невміння свого спілкування із дочкою інакше, він почав брати на зустрічі із дитиною свою нову дружину, та пояснював, що вона як жінка, має справитись з дитиною.

Одне із таких побачень привело до інциденту та зверненню кожної із сторін конфлікту до поліції. На даний час конфлікт сторін триває, батько відмовляється дослухатися до заклику матері, що до врахування стану здоров`я дитини.

Нещодавно дитину повторно було обстежено лікарем, з наданням наступного висновку дитячого психолога: «Мова дівчинки не чітка, плутає букви у словах, Словниковий запас нижчий за норму. Зрозумілі фрази не більше 4-х слів. Спостерігається сильна прив`язаність до матері. Чутлива до маминого настрою, потребує постійної маминої присутності. Під час прогулянки контролює де знаходиться матір, відмовляється ходити у дитячий садочок. Діагноз:затримка мовного розвитку та підвищена тривожність на фоні мінімальної мозкової дисфункції».

Матір дівчинки, повністю опікується дочкою, створила належні умови для проживання, виховання та лікування дитини. Дівчинка проживає із матір`ю у квартирі, що належить на праві власності матері та бабусі дівчинки. У квартирі дівчинка має свою кімнату, все необхідне для ігор та розвитку.

ОСОБА_2 працює на посаді помічника директора у ТОВ «Будівельна компанія «БІЛДТРЕЙД», має заробітну плату 14087,50 грн на місяць, що дає їй можливість навчати доньку у школі раннього розвитку « АЛФА КІДС», де:

- відвідує курс раннього розвитку,

- курс англійської мови,

- індивідуальні заняття з логопедом, також, дівчинка відвідує танцювальний гурток.

У зв`язку із особливостями розвитку, дівчинка знаходиться під постійним наглядом лікарів: педіатра та спеціалістів клініки « Медіком».

Абсолютно всі витрати на утримання та лікування дитини на даний час ОСОБА_2 несе самостійно, оскільки лише після звернення до суду, батько дівчинки у відповідності до судового наказу через виконавчу службу починаючи із березня 2019 року частково почав виплачувати аліменти, розмір яких на даний час є 1400 гривень.

При розгляді даного питання, ОСОБА_2 просила врахувати наявність у батька дівчинки ряду поганих звичок. У спілкуванні відповідач є нестриманим, грубим, не зважаючи на стан здоров`я дівчинки, на кожній зустрічі батько нервує дитину, вона від нього виривається і плаче, намагається шукати матір, до якої звикла та із якою має близький душевний контакт.

ОСОБА_2 не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків що до дитини.

Розрахунок суми судових витрат становить 768,40 грн, які були сплачені у якості судового збору за подання даного позову. Інших судових витрат позивачем не планується.

Представник позивача ОСОБА_1 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву із запереченнями проти позову ОСОБА_2 , де зазначив, що не відповідають дійсності обставини щодо відсутності перешкоджання батьку у спілкуванні з дитиною. Вказана обставина спростовується зверненнями ОСОБА_1 до поліції, відповіддю Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на заяву ОСОБА_1 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у зв`язку з невиконанням нею рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні та спілкування з малолітньою донькою, ОСОБА_3 .

Таким чином, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві держаної адміністрації підтвердила наявність проблем у спілкуванні батька з дитиною, визначила причину цих проблем (перешкоджання з боку матері ОСОБА_2 ) та провела роз`яснювальну роботу та попередила про адміністративну відповідальність ОСОБА_2 .

Крім того, постановою Подільського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року було визнано ОСОБА_2 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. В мотивувальній частині описано, що конфлікт виник через те, що ОСОБА_1 приїхав до школи у визначений Розпорядженням голови Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №937 від 28 грудня 2018 року день та час, щоб поспілкуватися з дитиною (22 травня 2019 року це середа).

Також на думку представника, який діє в інтересах ОСОБА_1 про обставини перешкоджання у спілкуванні з дитиною також свідчить телефонна переписка батьків дитини, що додана до зустрічного позову.

Щодо твердження ОСОБА_2 , що дитина хвора та не може перебувати з батьком без матері зазначив наступне.

Виходячи з висновків медиків і їх рекомендацій по лікуванню (закалювання, ЛФК, плавання, заняття спортом, уникати психо-травмуючих ситуацій) ОСОБА_1 робить висновок, що відповідач самотужки не може створити достатніх умов для повноцінного розвитку дитини. Наголошуємо, що ОСОБА_1 є людиною тісно пов`язаною з спортом, тому є доцільним надати йому можливість брати більшу участь у вихованні дитини для доповнення виховання батьківською любов`ю та піклуванням за малолітньою донькою.

У висновку психологічного обстеження №157 від 02 серпня 2019 року психолог зазначила, що ОСОБА_3 змогла залишитися без мами та не вередувала, коли вона залишила її разом з психологом. Під час спільної зустрічі батька з донькою, ОСОБА_3 , коли його побачила, відразу побігла до нього в обійми. Жодних проблем чи труднощів під час спілкування ОСОБА_3 з батьком психолог не помітила. ОСОБА_1 звертає увагу, що амбівалентне (двояке) ставлення до батька, в його негативній частині є наслідком навіювання з боку матері ОСОБА_2 , яка систематично обмовляє його. Всі негативні характеристики батька, що зазначаються у висновку тільки зі слів ОСОБА_2 і не підкріплені доказами.

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що немає жодних перепон для зустрічей батька з донькою без матері, окрім самої матері, яка в порушення норм закону систематично обмежує батька в його правах щодо участі у вихованні доньки.

Батько дитини надавав і надає суттєву матеріальну допомогу. До матеріалів первісного позову надано виписку з рахунку, з якої вбачається систематичне надання кошти на утримання доньки. Після присудження аліментів відповідально та вчасно сплачує аліменти.

Щодо тверджень ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 має ряд поганих звичок, то в зустрічному позові не уточнюється які саме звички ОСОБА_2 вважає поганими. Будь яких доказів щодо цього факту до заяви не додано. Отже такі заяви позивача про наявність у ОСОБА_1 поганих звичок не підтверджені доказами, натомість є докази, що підтверджують відсутність у ОСОБА_1 наркотичної чи алкогольної залежності.

У відзиві заперечується нестриманість ОСОБА_1 , натомість зазначено, що ОСОБА_2 є джерелом конфлікту, оскільки систематично намагається образити, принизити ОСОБА_1 .

Твердження, що на кожній зустрічі батько нервує дитину, вона від нього виривається і плаче, намагається шукати матір - не відповідає дійсності, що підтверджується висновком психологічного обстеження №157 від 02 серпня 2019 року і фотокартками зустрічей батька з дівчинкою.

Зважаючи на вищевикладене ОСОБА_1 стверджує, що зустрічний позов є необґрунтованим та недоведеними.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року позови задоволені частково .

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , до того часу поки ОСОБА_3 почне відвідувати школу, наступним чином:

перша, третя субота першого місяця з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками, у присутності матері;

- перша, третя субота с другого по п`ятий місяців з 10:00 години до 18:00 години за попередньою домовленістю між батьками без присутності матері;

- перша, третя субота шостого місяця, та перші та треті суботи наступних місяців, з 10:00 години до 14 години неділі надати ОСОБА_1 можливість забирати доньку до місця свого проживання;

- у літній період з червня по серпень включно, один тиждень спільного відпочинку батька з дівчинкою та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю між батьками.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, ухвалити рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Від ОСОБА_2 17 липня 2020 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду є законним і обґрунтованим враховані інтереси дитини, вірно застосовані як норми матеріального, так і норми процесуального права.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 08 жовтня 2020 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, сторони та їх представники приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що 18 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Судовим наказу Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів.

Малолітня дитина ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу проживає з матір`ю.

Розпорядженням № 937 Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною» від 28 грудня 2018 року було встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, ОСОБА_3 , а саме :

щомісяця кожної середи з 09.30 до 18.00, кожної суботи з 10.00 до 18.00 та 10 днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Батьки дитини працевлаштовані та відповідно до довідок наданих до суду з місць роботи, кожного місяця отримують певний дохід (т.1а.с.17, 66, 67).

Матеріально-побутові умови матері та батька ОСОБА_3 , відповідно квартира та приватний будинок, є сприятливими для проживання, розвитку та виховання малолітньої, що перевірено органом опіки та піклування і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами ( т.1а.с.21, 58-60, 63).

ОСОБА_3 ходить до дитячого центру «Альфа Кідс» де займається розвитком здібностей на 1 курсі занять «Хочу сам», договір про надання послуг укладений з ОСОБА_2 . Крім того, з вересня 2019 дитина відвідує Приватний навчальний заклад «Кудрявський» за наступним графіком: 8:30-14:00 - садок неповного дня; 16:15 -18:00 додаткові заняття в цьому ж закладі. Договір на освітні послуги та оплату щорічного внеску і щомісячну оплату послуг здійснює мати дитини. Батько дитини навідує доньку у дитячому саду щосереди, зокрема присутній на прогулянці. Батько цікавиться емоційним станом та рівнем розвитку дитини у педагогічних працівників закладу. Рівень пізнавального розвитку дитини відповідає віку. ( т.1 а.с.62, 142, 143, 199).

Також ОСОБА_3 перебуває на обліку у медичному центрі ПП «Клініка Медіком» з 30 жовтня 2015 року та в супроводі матері неодноразово зверталися з приводу медичного обслуговування дитини ( т.1 а.с.144).

Відповідачем ОСОБА_2 за первісним позовом до матеріалів справи додані висновки лікарів (психолога, невролога, логопеда, педіатра, алерголога) вищевказаної медичної установи надані за час перебування дитини на обліку, які свідчать про наявність у ОСОБА_3 певних діагнозів. Як встановлено судом, жоден з цих висновків не встановлює наявність хронічної хвороби, не містить посилань або припущень діагнозів, які унеможливлюють спілкування дитини з іншими особа у соціальному середовищі, необхідності направлення дитини на стаціонарне лікування, ізоляції тощо (т.1 а.с.48-55, 161).

Відповідно до висновку №157 від 02.08.2019 психологічного обстеження Міського центру дитини, виготовленого на запит Солом`янської районної в м. Києві адміністрації щодо проведення психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_3 , рекомендовано: батькам скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини; визначити постійне та стабільне місце проживання дитини, враховуючи рівень фізичної та емоційної безпеки, а також інтереси та вікові потреби дитини; встановити стабільний графік зустрічей батька с донькою, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання, інтереси та вікові потреби дитини; на початковому етапі зустрічі мають відбуватися у присутності нейтральної третьої особи, яка є безпечною для дитини (психолог); батькам усвідомити відповідальність за психічний та фізичний розвиток дитини.

Під час діагностики психологічного стану дитини психологом встановлено, що пізнавальні процеси сформовані на достатньому рівні, мислення наочно-діюче, мовлення та словниковий запас знаходяться на етапі розвитку, самообслуговування та регулювання фізіологічних потреб в стадії формування. ОСОБА_3 має надійний тип прив`язаності до матері, враховуючи залежність від материнського об`єкту, що є нормою в 3 роки. До батька у дитини амбівалентна форма прив`язаності, така форма може бути зумовлена відсутністю постійного позитивного контакту з батьком та наявністю міжособистісних конфліктів між самими батьками. Однак, під час спільної зустрічі батька з донькою, ОСОБА_3 відразу біжить до нього в обійми, за період зустрічі дівчинка привертала увагу батька та організовувала спільну діяльність.

Під час розгляду справи, Органом опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації наданий до суду висновок від 24 вересня 2019 року про доцільність встановлення участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_3 , а саме: перші 10 зустрічей кожного четверга та суботи з 10:00 до 13:00 у присутності психолога, в подальшому кожний четвер і субота з 10:00 до 18:00, десять днів в літку та 10 днів взимку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

При вирішенні спору суд першої інстанції керувався як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства.

Так, відповідно до положень ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Так, в ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини . Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Декларація прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 Сімейного Кодексу України , якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні ОСОБА_3 досягти не можуть.

Разом з тим , суд першої інстанції , частково задовольняючи позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 , виходив із того , що батьки в добровільному порядку не можуть досягти згоди щодо участі батька в спілкуванні і вихованні дитини .

Однак такі висновки суду в цій частині є помилковими ,не відповідають вимогам закону.

Звертаючись із зустрічним позовом , ОСОБА_2 просила визначити порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні із малолітньою дитиною , натомість питання щодо захисту своїх прав у спілкуванні з дитиною не порушувала .

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Отже, в даному випадку, позивачем ОСОБА_2 невірно обрано спосіб захисту при зверненні до суду із позовом провизначення порядку участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні із малолітньою дитиною, тоді як захист порушеного права позивача за обставинами спору може бути захищено не у будь-який, а у конкретно визначений спосіб, якийв даному випадку не є ефективним, не відповідає змісту і характеру порушених прав ОСОБА_2 , і будь - яких доказів, що її право спілкуванні з дитиною оспорюється і підлягає захист, вона не надала. На дані обставини суд першої інстанції не звернув уваги, а відтак прийшов до помилкового висновку про задоволення зустрічного позову, тому рішення суду в цій частині піддягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині скасування рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , колегія суддів вважає їх безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так , частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , суд виходив із встановлених обставин у справі, ставлення батька до своїх обов`язків, врахував відносини дитини з обома батьками, стан здоров`я дитини, інші обставини ,що мають істотне значення для вирішення цього питання , зокрема вік дитини, при цьому виходив із забезпечення найкращих інтересів дитини , без істотного порушенням прав батька на спілкування з дитиною.

Позивач ОСОБА_1 доказів на підтвердження обставин, що зумовлюють необхідність визначення іншого способу його участі у спілкування з дитиною та в її вихованні не надав ні суду першої інстанції,ні суду апеляційної інстанції, а відтак визначений судом першої інстанції спосіб участі батька у вихованні дочки ОСОБА_3 , колегія суддів вважає обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував ту обставину , що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою, належними і допустимими доказами не підтверджені, а відтак не беруться колегією суддів до уваги .

Щодо заявленої у апеляційній скарзі вимоги про стягнення судових витрат, які позивач поніс , колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке .

Як видно із змісту апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 просить апеляційній суд стягнути на його користь витрати, які він поніс під час розгляду справи у суді першої інстанції , зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи .

Згідно ч. ч.1-2 ст. 141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , покладаються :

1) у разі задоволенні позову - на відповідача ;

2) у разі відмови в позові - на позивача ;

3) у разі часткового задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Питання щодо розподілу витрат на правову допомогу вирішено судом лише в мотивувальній частині рішення, і як вбачається із резолютивної частини рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року, судом першої інстанції під час ухвалення рішення це питання не вирішувалось, а відтак, суд апеляційної інстанції не може переглядати рішення в цій частині.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України ЦПК України, суд ,що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Перевіряючи рішення суду в межах вимог заявлених у суді першої інстанції , та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні , в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення графіку зустрічей батька з дитиною з урахуванням віку та стану здоров`я дитини.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді