єдиний унікальний номер справи 546/866/18
номер провадження 2/546/74/20
19 жовтня 2020 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди,-
Провадження у справі відкрите ухвалою від 07.09.2018 року.
У судове засідання представник позивача Дробот І.В. не з`явилася, до суду надіслала письмову заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.94).
Копії позовної заяви з додатками направлено відповідачам, які вони отримали особисто, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.а.с. 41, 43). Однак в судові засідання 04.09.2020 року та 19.10.2020 року відповідачі не з`явилися, відзивів на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подано.
Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Зокрема судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ТОВ «Бурат-Агро» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та скасування рішення про державну реєстрацію речового права оренди підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Приписами статей 626, 629, 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (статті 3, 4 ЗУ «Про оренду землі»).
Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Судом встановлено, що 26.09.2003 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат-Агро» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,06 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Зазначений договір зареєстрований у Жовтневій сільській раді Решетилівського району Полтавської області, про що 03.12.2003 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис № 13. Договір укладений терміном на 10 років. (а.с.а.с. 7-11)
Отже, договір оренди земельної ділянки від 26.09.2003 року та додаткова угода до даного договору від 26.10.2010 року укладені між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 та зареєстровані у відповідності з діючим законодавством та є чинними.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 132988995 вбачається, що державний реєстратор КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» Танько О.Г. на підставі рішення № 41994771 від 11.07.2018 року зареєстрував укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб б/н від 10.07.2018 року, у відповідності з яким ОСОБА_1 передала належну їй земельну ділянку загальною площею 4,0602 га в оренду ОСОБА_2 (а.с.а.с. 15-16)
Суд вважає, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір оренди землі не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.
Частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до положень ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Суд вважає, що договір оренди землі, укладений 10 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід визнати недійсним з тих підстав, що оспорюваний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 . Спірна земельна ділянка на момент укладення договору з ОСОБА_2 знаходилася в законному користуванні ТОВ «Бурат-Агро», а договір оренди між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 розірваний у встановленому порядку не був і є чинним.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що на момент укладення оспорюваного договору з ОСОБА_2 попередній договір оренди землі з ТОВ «Бурат-Агро» не закінчився і був чинним, оскільки, відповідно до розділу 8 «Заключні положення» Договору, цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації у Жовтневій сільській раді Решетилівського району Полтавської області. 03 грудня 2003 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис № 13 про реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Бурат-Агро».
Додатковою угодою, укладеною 26.10.2010 року між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 , до договору оренди від 26.09.2003 року було внесено зміни, а саме продовжено термін дії даного договору до 20 років. У даній угоді, зокрема, зазначено, що угода вступає в дію з 01.11.2010 року та набирає чинності після її державної реєстрації. Дані зміни зареєстровані 01.10.2012 року, про що внесено відповідний запис до «Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі». (а.с.а.с. 12, 13)
Вирішуючи питання про початок дії строку договору між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 , суд також бере до уваги наступне.
Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правочин підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Таким правочин є вчиненим з моменту з моменту його державної реєстрації ( ч.1 ст. 210 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.
Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксована умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.
Аналогічна позиція висловлювалася Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2017 року у справі № 6-422цс17.
З огляду на викладене, строк дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 4,06 га між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_1 , зі змінами, які зареєстровані 01.10.2012 року, закінчувався 03.12.2023 року, тоді як оспорюваний договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 був зареєстрований 11.07.2018 року, тобто задовго до спливу чинного договору оренди землі з ТОВ «Бурат-Агро».
Відтак, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам чинного законодавства, спрямованого на забезпечення, визнання та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря.
Таким чином, укладенням договору оренди землі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були суттєво порушені права ТОВ «Бурат-Агро».
Щодо вимоги, що стосується скасування державної реєстрації договору, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно вимог до абз.2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжного доручення про сплату судового збору № 100 від 16.08.2018 року вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн (а.с. 1).
Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову ТОВ «Бурат-Агро», судові витрати по сплаті судового збору із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню по 881,00 грн з кожного у відшкодування сплаченого судового збору в загальному розмірі 1762,00 грн.
На підставі викладеного та, керуючись ст.ст ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 197, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 11, 203, 215, 509, 526, 527, 626, 629, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» судовий збір у розмірі 1762 грн, по 881 грн з кожного з відповідачів.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, учасники мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування та ім`я сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро», , юридична адреса: с. Піщане Решетилівського району Полтавської області; відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2; відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В. Зіненко