Справа № 175/2494/19
Провадження № 2/175/668/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, в якому просив постановити рішення, яким розірвати договір з ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача на його, ОСОБА_1 користь 3500 грн. за невиконання умов договору, 32850 грн. пені та завданої моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (а.с.80).

Відповідач надав суду відзив на позов (а.с.25-27) в якому просив суд розірвати договір на надання представнитських послуг №19/04-1 від 19 квітня 2018 року укладений між ним та ОСОБА_1 , в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений Договір на надання представницьких послуг №19/04-1 строком дії до 31 грудня 2018 року (а.с.8). 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 надав на ім`я ФОП ОСОБА_2 . Довіреність на представництво інтересів (а.с.6-7), за умовами якої ОСОБА_1 доручив, а ФОП ОСОБА_2 зобов`язався представляти інтереси довірителя в ПАТ «Дніпрогаз», надати послуги в отриманні технічних умов в ПАТ «Дніпрогаз» у виконанні і узгодженні проектної документації для здійснення монтажних робіт по газифікації будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2 Договору, довірена особа виконує взяті на себе обов`язки на протязі 2-х місяців після надання довірителем необхідної для цього документації: довіреності, копії паспорта і ідентифікаційного коду; правовстановлюючих документів на житло (копія); технічного паспорту на житло (копія); довідки про відсутність боргу за газопостачання (оригінал); довідки про склад родини (оригінал). Крім того, за умовами п.2.2 Договору, довіритель зобов`язаний забезпечити довірену особу всією інформацією та документацією, необхідною для виконання ним своїх зобов`язань.

Встановлено, що при укладанні сторонами спірного Договору на надання представницьких послуг, ОСОБА_1 надав ФОП ОСОБА_2 копію договору купівлі-продажу на житловий будинок від 04 вересня 2017 року, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 24,3 кв.м. (а.с.28-29) разом з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 214 (а.с.30). Крім того, позивач надав відповідачу Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виконаний Комунальним підприємством Дніпропетровського району «Бюро Технічної Інвентаризації» станом на 03.06.2010 року на ім`я попередньої власника будинку (а.с.31-37).

В наданому позивачем технічному паспорті, існуючими позначено два будинки, а саме: літ. А позначено житловий будинок загальною площею 24,3 кв.м., та літ. Е позначений з готовністю 85,5% житловий будинок загальною площею 76,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. На момент укладання сторонами договору фактично два будинки були обладнані внутрішньою системою газопостачання. На підтвердження того, ЩО недобудований будинок літ. Е офіційно ПАТ «Дніпрогаз» був підключений до системи газопостачання, ОСОБА_1 надав узгоджений з ПАТ «Дніпрогаз» робочий проект №2392 від 2010 року (а.с.38-42) на демонтаж котла, ПГ-4 в літ. А і на додаткове встановлення котла та ПГ-4 в літ. Е за адресою: АДРЕСА_1 , виконаний на підставі технічних умов №54114/3 від 20.10.2010 року отриманих ще попереднім власником домоволодіння ОСОБА_3 .

Як зазначив відповідач у відзиві на позов, при укладанні сторонами договору ОСОБА_1 цікавила реконструкція системи газопостачання, що передбачала перенос існуючого вузла обліку газу зі старого будинку літ. А на новий недобудований та не введений в експлуатацію будинок літ. Е, оскільки старий будинок літ. А, позивач планував взагалі знести. Але, як з`ясувалось пізніше в ПАТ «Дніпрогаз», система газопостачання до будинку літ. Е була змонтована попереднім власником будинку самочинно, і відповідно виконавчо-технічна документація на цю систему в архіві ПАТ «Дніпрогаз» була відсутня. Також відповідач зазначив, що при купівлі будинку ОСОБА_1 вищевказані обставини не перевірив, а наданими документами після укладання договору, ввів його в оману.

Відповідно до п.5.7 Правил безпеки систем газопостачання, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових будівель з встановленням заглушки за умов: не відповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації; самовільного підключений газових приладів та пристроїв споживача до системи газопостачання.

Так, під особисті гарантії ФОП ОСОБА_2 , що новозбудований будинок літ. Е за адресою АДРЕСА_1 найближчим часом буде введений в експлуатацію і його власник надасть до газорозподільного підприємства правовстановлюючі документи на будинок разом з новим технічним паспортом на все домоволодіння, ПАТ «Дніпрогаз» не відключило систему газопостачання до домоволодіння ОСОБА_1 і видало в липні 2019 року Технічні умови ТУ №0395/33 від 22 червня 2018 року на реконструкцію існуючої системи газопостачання з переносом вузла обліку.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером №177205988 від 12 серпня 2019 року (а.с.43), встановлено, що у позивача додатково виникло право власності на новозбудований будинок літ. Е за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2214), загальною площею 74,8 кв.м. на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ДП 01, виданий 06.05.2019 року, видавник: ДАБІ у Дніпропетровській області та Технічного паспорту б/н, виданого 14.01.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Департамент землеустрою, містобудування та оцінки майна». Тобто право власності на новозбудований будинок літ. Е за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_1 виникло лише через 1 (один) рік після укладання сторонами договору на надання представницьких послуг, тобто тільки через рік після укладення спірного Договору, позивач може документально підтвердити своє право на газифікацію вище зазначеного будинку. Однак навіть після отримання вищевказаних документів, позивачем та і не будо надано відповідачу копії таких документів в порядку виконання вимог п.2.1 спірного Договору.

Проектна документація у відповідності до отриманих ФОП ОСОБА_2 технічних умов розроблялась ПП фірма «МІЛ» (), яка здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, і в тому числі проектує об`єкти газопостачання (а.с.70). Директор ПП фірми «МІЛ» і головний інженер проекту - кандидат технічних наук Ляховецька-Токарева Марина Марківна - за професією інженер-проектувальник, має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури, що зареєстрований у реєстрі атестованих осіб 12.04.2013 року за №6385 атестаційною архітектурно-будівельною комісією міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Цей кваліфікаційний сертифікат надає їй можливість здійснювати роботи (послуги), пов`язані із створенням об`єктів архітектури, а саме: інженерно-будівельне проектування у частині забезпечення безпеки експлуатації, забезпечення захисту від шуму (а.с.71). В період з 08 серпня 2018 року по 10 серпня 2018 року директор ПП фірми «МІЛ» Ляховецька-Токарева М.М. у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» підвищила свою кваліфікацію за напрямом «інженерно-будівельне проектування у частині забезпечення безпеки експлуатації забезпечення захисту від шуму», та отримала свідоцтво №00683 від 10 серпня 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр підвищення кваліфікації «Розвиток», що входить до Всеукраїнської громадської організації «Гільдія проектувальників у будівництві» (а.с.72).

В листопаді 2018 року вищезазначена розроблена проектна документація була передана ОСОБА_1 для її детального вивчення і внесення з його боку додаткових уточнень або зауважень, в офісі матір`ю відповідача ОСОБА_4 , яка також є ФОП. Після цього ОСОБА_1 по питанням, що стосуються реконструкції системи газопостачання його домоволодіння спілкувався виключно із ФОП ОСОБА_4 і проектну документацію для її подальшого узгодження в ПАТ «Дніпрогаз», відповідачу не передавав.

Згідно вимог Кодексу газорозподільних систем, що регулює взаємовідносини пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ Цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу: Оператор ГРМ погоджує проектну документацію на реконструкцію комерційного ВОГ впродовж 15 днів з дня її отримання або у цей самий строк (у разі наявності) надає вичерпний перелік зауважень. У разі незгоди з даними проектної документації на комерційний ВОГ Оператор ГРМ може ініціювати Її експертизу, яка здійснюється відповідно до вимог законодавства та за рахунок Оператора ГРМ. у разі незгоди з вихідними даними технічних умов на реконструкцію комерційного ВОГ або із зауваженнями Оператора ГРМ до проектної документації на реконструкцію комерційного ВОГ споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може ініціювати експертизу технічних умов чи проектної документації, що здійснюється відповідно до вимог законодавства та за рахунок споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

З 01 липня 2019 року відбулися зміни в чинному законодавстві, і Державні Будівельні Норми (ДБН) з газопостачання ДБН В. 2.5-20-2001 втратили свою чинність, їх замінили Державні Будівельні Норми (ДБН) з газопостачання ДБН В.2.5-20:2018.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Статтею 653 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Доказів щодо не виконання ФОП ОСОБА_2 свого зобов`язання за Договором на надання представницьких послуг №19/04-1 від 19 квітня 2018 року, матеріали справи не містять. Вся одержана ФОП ОСОБА_2 сума від ОСОБА_1 у розмірі 3500 грн. була витрачена відповідачем на отримання від ПАТ «Дніпрогаз» технічних умов, на оплату ПП фірмі «Міл» виконання проектних робіт, та на понесені ФОП ОСОБА_2 транспортні витрати. Отже, враховуючи те, що не було встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 умов Договору на надання представницьких послуг №19/04-1 від 19 квітня 2018 року та строк дії договору сплинув 31 грудня 2018 року, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання Договору на надання представницьких послуг №19/04-1 від 19 квітня 2018 року задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми пені за Договором на надання представницьких послуг №19/04-1 від 19 квітня 2018 року, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог про визнання спірного Договору розірваним то повернення коштів.

Статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач також стверджує, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідача.

Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року, питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

У постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі 6-1575цс16 висловлена наступна правова позиція, а саме, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду, суд безпідставно застосував правила ст. 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання консультаційних та юридичних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист справ споживачів», встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист справ споживачів», встановлено, що споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи той факт, що позивачу не була завдана шкода, яка пов`язана з недоліком виконаної роботи (зобов`язання), то позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

З`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_1 своїх позовних вимог. З наведених вище підстав суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживача в цілому у зв`язку з його необґрунтованістю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги відмову в задоволенні позову позивача, звільненому від сплати судового збору у порядку ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. А судові витрати (судовий збір) понесені позивачем, віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 23, 626, 627, 638, 640, 653, 1167 ЦК України, ст. 4, 10, 22 Закону України «Про захист справ споживачів», ст. 12, 13, 76, 81, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.