Провадження № 2/234/775/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

представника позивача - Індусова М.В.

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк „Приватбанк" (далі АТ КБ „Приватбанк" або Банк) 15.11.2019р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що між Банком та ОСОБА_3 11.12.2013р був укладений Кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Свої вимоги мотивує тим, що згідно відповіді Першої краматорської державної нотаріальної контори від 11.09.2018р - спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". З посиланням на ст.1296 ЦК України вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зазначає, що 17 липня 2019 року до спадкоємців, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких Банк пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Вказує, що станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним Договором №б/н від 11.12.2013р становить 10404,81грн яка складається з наступного: 298,14грн - заборгованість за кредитом; 8229,35грн - заборгованість за відсотками, 1877,32грн - заборгованість з комісії та пені. З посиланням на ст.ст.608, 1218, 1219, 1268,1282 ЦК України просить стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість за вищевказаним Кредитним договором у загальному розмірі 10404,81грн, та у рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 1921грн.

Представник АТ КБ „ПриватБанк" Індусов М.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, та в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову АТ КБ „ПриватБанк", надали відзив на позовну заяву, та в судовому засіданні пояснили, що Кредитний договір №б/н нібито укладався 11.12.2013р в м.Краматорськ Донецької області між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , який є їх померлим сином, у зв`язку з чим в справі наявна заява-анкета, підписана останнім, але яка не являється доказом того, що кредитна картка з установленим кредитним лімітом фактично була видана їх сину, а свідчить лише про намір ОСОБА_3 оформити кредитну картку. Також, в заяві-анкеті відсутня інформація про те, в якій сумі встановлений кредитний ліміт і чи був встановлений він взагалі. З посиланням на ст.ст.207, 638, 1055 ЦК України зазначають, що кредитний договір укладається в письмовій формі в справі наявні «Умови та правила падання банківських послуг», які регламентують відношення, права та обов`язки Банка та Клієнта, проте в даному документі відсутній підпис сторони кредитного договору, а саме, підпис ОСОБА_3 , що свідчить про те, що на момент укладення кредитного договору їх син ОСОБА_3 не був ознайомлений з правилами та тарифами Банку. Крім того, вказують, що до позовної заяви додано розрахунок суми заборгованості на дату смерті ОСОБА_3 , тобто на 09.12.2016р та складає: 298,14грн - заборгованість за кредитом, 8229,35грн - заборгованість за відсотками, 1877,32грн - заборгованість з комісії та пені. Згідно розрахунку заборгованості, нарахування процентів та нарахування штрафних санкцій відбувалося до грудня 2016 року. Зазначили, що в строк протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 і по теперішній час вони до нотаріуса не звертались ні з заявою про прийняття спадщини, ні з заявою про відмову від спадщини, але особисто повідомили про смерть свого сина у перший тиждень після його поховання, оскільки було відомо, що останній являвся клієнтом банку. Крім того, вказують, що ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживав з ними ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) з 2009 року, та фактично проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , тому їм не було відомо про те, які саме операції здійснювалися по його банківському рахунку та чи були у нього кредити, а на момент пред`явлення працівникам банку свідоцтва про смерть сина будь-якої інформації щодо стану його банківського рахунку вони не отримували. Вважають, що доказом того, шо банку стало достовірно відомо про смерть позичальника в грудні 2016 року і є припинення нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором з січня 2017 року, що підтверджується розрахунком, який додав до позову Банк. Звертають увагу, що дізнавшись у грудні 2016 року про смерть кредитора, Банк мав змогу протягом встановленого законом строку дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, але АТ КБ «Приватбанк» не використав своє право в зазначеним строк, та останній звернувся за інформацією про спадщину у Першу нотаріальну контору лише 24.03.2018р, тобто через 15 місяців після отримання документу, що підтверджує смерть позичальника, тим самим пропустивши строк пред`явлення вимоги. Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність достовірних відомостей про те, що ОСОБА_3 на момент укладення кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк» був ознайомлений з усіма умовами даного договору, крім того, враховуючи незаконність нарахування банком штрафних санкцій за кредитним договором з 14.04.2014р їх синові, який був зареєстрований та постійно проживав в зоні проведення АТО, а також враховуючи факт пропущення Банком строку пред`явлення вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину, просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

31 січня 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив відповідачів, в якій зазначив що відповідно до Кредитного договору №б/н від 11.12.2013р ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 300грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору; ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.12.2016 року. З посиланням на ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України зазначив, що за змістом вказаних норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Щодо форми кредитного договору позивач вказав, що Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила -надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п.1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Позичальником було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній, заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Позичальник ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Позичальнику було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Вказує, що підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг, тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Зазначає, що на підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг Позичальнику було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п.1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п.1.1.1.62 Умов), яку отримав Позичальник та мобільний телефон який вказав Позичальник (п.1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п.1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Позичальнику надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Таким чином, Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку, є невід`ємною частиною Договору, перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених цим договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 6 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Щодо посилання Відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів", вказав, що Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання з підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Позичальника з умовами кредитування є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту - боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, вважає, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Крім того, звертає увагу, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на договірні правовідносини. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, тобто відповідачі неправомірно в даному випадку посилаються на вищевказаний Закон. Підписавши Анкету-Заяву Позичальник підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом, а погашаючи заборгованість по кредиту Позичальник прийняв умови договору та погодився з ними.

Щодо ознайомлення Позичальника з умовами кредитування позивач зазначив, що ним надана до суду копія Анкети-заяви на двох сторінках від 11.12.2013р, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії Анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_3 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом. З матеріалів позовної вбачається, що Позичальнику було надано кредитку "Універсальна" та встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо, тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Посилаючись на ст.207 ч.1 ЦК України вказує, що Позичальник підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Також, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ст.634 ч.1 ЦК України шляхом приєднання то запропонованого Банком договору (умов кредитування). Однак, з виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що Позичальнику було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що останній отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Позичальник частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Підпис Позичальника на заяві свідчить про те, що Позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору, у тому числі і тарифи і він вважає їх справедливими по відношенню до себе, крім того, Клієнт погодився із запропонованими тарифами, оскільки здійснював погашення заборгованості, що підтверджується випискою по рахунку.

Щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту зазначив, що Умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка, згідно якої: 11.12.2013р Позичальнику було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300грн, що є підтвердженням виконання Банком своїх зобов`язань за кредитним договором.

Щодо отримання Позичальником кредитної картки позивач зазначив, що згідно наданої до суду виписки по картрахунку - Позичальнику було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що останній користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що Позичальник частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Позичальника - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості зауважив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу, тому до суду надана виписка по рахунку, із якої також вбачається, що Позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо посилання Відповідача на несписання відсотків та штрафів по кредитному договору вказує, що оскільки договір оформлений ще 11.12.2013р, остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у Банка була відсутня достовірна інформація про адресу за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав Позичальник. Під час комплексного аналізу засад Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та Закону України ''Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" державною владою встановлено порядок розгляду судових справ та порядок нарахування заборгованості за кредитними договорами відповідачів переселенців із зони АТО, але не роз`яснено порядку отримання інформації про адреси реєстрації та постійного проживання або адреси перебування таких Боржників третіми особами, адже Банк не маючи доступу до формації про місце перебування, проживання Боржника станом на 14 квітня 2014 рік фактично не мав підтверджуючих документів для прийняття рішення про зупинення нарахувань. До моменту смерті Боржник до Банку з метою списання штрафних санкцій не дався, хоча Банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення Банку так шляхом подачі заяви через сайт Банку. Просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі, після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування боржника, Банком буде виконано вимоги передбачені ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на у період проведення антитерористичної операції». Позивач у своїй відповіді звертає увагу, що 17.07.2019р до спадкоємців - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Щодо строку пред`явлення кредиторських вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_3 помер. Норма закону (ст.1281 ЦК України) не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст.1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Банку стало відомо про смерть позичальника 24.03.2018р, а 05.04.2018р, тобто у встановлений ст.1281 ЦК України строк, Банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Першої краматорської державної нотаріальної контори. Доказів, що Банку стало відомо про смерть позичальника в іншу дату відповідачем не надано, а тому строк передбачений статей 1281 ЦК України Банком не пропущений.

Щодо строків позовної давності зазначив, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше наданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки, про що неодноразово висловлювався Верховний суд України, а саме відносно сроку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014р справа №6-14цс14 та 18.06.2014р справа №6-цс14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевищеної картки до останнього дня 12.2017 року, позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідачів 11.12.2019р - до спливу строку позовної давності. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що Позичальник до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що Позичальник не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

07 лютого 2020 року відповідачі надали до суду заперечення на відповідь на відзив, які за змістом аналогічні їх відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року ОСОБА_3 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що ОСОБА_3 згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем, ОСОБА_3 порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10 404,81 грн яка складається з: 298,14 грн - заборгованість за кредитом; 8229,35грн - заборгованість за відсотками, 1 877,32грн - заборгованість з комісії та пені.

Також встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відповідачі по справі.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно повідомлення Другої краматорської державної нотаріальної контори від 04.09.2020р за №234/19554/19, встановлено, що стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , Другою краматорською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №114/2017 від 16.03.2017р за претензію кредитора ПАТ КБ "Приватбанк» №SAMDN2795 від 27.02.2017р. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які подали заяву про прийняття спадщини немає. Даних щодо спадкоємців, які прийняли спадщину фактично; малолітніх або неповнолітніх спадкоємців; спадкоємців, які відмовилися від спадщини на користь інших спадкоємців - немає. Свідоцтва про право на спадщину видані не були.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 21.10.1997 року, квартира, в якій на день смерті був зареєстрований померлий ОСОБА_3 , належить на праві власності його батькові - ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України процесуальний обов`язок доводити ті обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, покладається на позивача.

Аналізуючи надані Позивачем по справі докази та враховуючи наведені правові норми, можна прийти до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, так як позивачем не доведена наявність спадкового майна, яке було прийнято відповідачами після смерті ОСОБА_3 , вартість успадкованого майна та можливість задоволення вимог кредитора за рахунок цього майна.

Окрім цього, оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включається до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцям в натурі й лише за умови, що спадкоємці відмовилися від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу.

Звернення ж до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитом не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки у зв`язку з тим, що відносини між кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» і боржником кредитного договору ОСОБА_3 припинилися в зв`язку з його смертю, а його батьки сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту.

Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 130, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 01.10.2020р

Головуючий суддя: А.М.Лутай