Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2312/19
Провадження №2/433/224/20
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кіян А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні у залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до п.1.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом щомісяця, до 10 числа наступного місяця. Відповідно до п. 4.2 Договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця, у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору вказаного в п. 1.2 даного Договору.
В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки до суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, відзив на позовну заяву не подали.
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальникові строком з 04 липня 2006 року до 04 грудня 2026 року зі сплатою 12 % річних.
Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами у сумі 100 доларів США щомісяця, до 10-го числа наступного місяця (а.с.13).
Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.2 Кредитного договору підлягають сплаті Позичальником щомісяця за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця у строк до 10- го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору вказаного в п.1.2 даного Договору (а.с.13).
У відповідності до п.6.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язується використовувати кредит на передбачені в даному Договорі цілі і забезпечити повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків. Погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту. Забезпечити своєчасне повернення грошових коштів і сплату нарахованих відсотків. Передати в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно відповідно до п.3.1 даного Договору (а.с.14).
Пунктом 9.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної у п. 1.2 Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь час прострочення (а.с.17).
31 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимог за кредитами №1 (а.с.101-148).
У відповідності до пункту 2.2. вказаного договору, права вимоги за кредитами переходять від Продавця (ПАТ КБ «Правекс-Банк») до Покупця (ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») у дату закриття. Сторони підписують Акт приймання - передачі прав вимоги за кредитами. Продавець надає Покупцеві Кредитні договори та Договори забезпечення в електронній формі. Покупець погоджується, що Продавець надає Покупцю права вимоги за кредитами в тому вигляді, як такі Права вимоги за кредитами існують на дату обчислення та починаючи з дати закриття (включно), усі ризики, пов`язані з Правами вимоги за кредитами,в тому числі (але не обмежуючись) ризики неповернення відповідних Кредитів переходять до Покупця.
З пункту 2.(с). Акту приймання-передачі, укладеного 31 травня 2017 року Продавець передає (відступає) Права вимоги за кредитами Покупцю (перелічені у Додатку І Договору, що додається до Акту) за винятком відсутніх прав вимоги за кредитами та Покупець цим приймає Права вимоги за кредитами за винятком відсутніх прав вимоги за кредитами, Продавець та Покупець визнають, що передача прав вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акту, як передбачено пунктом 2.2 Договору.
Відповідно до Додатку № 1 до вказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1, ПАТ КБ «Правекс-Банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитним договором № 6096-009/12Р від 04 липня 2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 , Договором іпотеки від 04 липня 2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 , Договором поруки № 6096-009/12Р від 04 липня 2006 року укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 , перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 151-180).
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Пунктом 1 частини 1статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Відповідно до ст.509 ЦКУкраїни зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.530 ЦКУкраїни - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за договором № 6096-009/12Р від 04 липня 2006 року, в розмірі 109544,74 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості відповідачами не спростований.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 483 від 11.12.2019 року про сплату судового збору у сумі 1921,00 грн. (а.с.11).
Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн.(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня)
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 510, 512, 514, 525-527, 543, 554, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суму судового збору у розмірі 1921,00 грн.(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня)
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя О.І. Суський