П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер 242/6418/19

Номер провадження 22-ц/804/1432/20

07 квітня 2020 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.,

суддів Зайцевої С.А.,

Пономарьової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року у складі судді Хацько Н.О,

В С Т А Н О В И Л А :

07 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що вже більше 10 років не проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 , має з відповідачкою двох повнолітніх дітей та позивач проживає однією сім`єю з іншою жінкою та має намір узаконити з нею шлюб та створити нову сім`ю. Відповідачка не бажає подавати заяву про розірвання шлюбу в відділ РАЦС, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 08.06.1989 року виконавчим комітетом Гірницької міської ради м. Селидове, Донецька область, актовий запис №36.

11 лютого 2020 до суду від представника відповідача надійшла заява про надання строку для примирення терміном шість місяців.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про надання строку для примирення задоволено частково.

Надано сторонам термін для примирення стоком на два місяці. Провадження по справі за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій , посилаючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду про надання строку на примирення та зупинення провадження по справі скасувати до закінчення строку для примирення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що має з відповідачкою двох повнолітніх дітей, які вже мають свої сім`ї, вже більше 10 років не проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою «Орхідея-2 м. Гірник» №4 від 10.01.2020 року та позивач проживає однією сім`єю з іншою жінкою та має намір узаконити з нею шлюб та створити нову сім`ю, а тому суд дійшов хибного висновку про необхідність надання строку для примирення. У свою чергу він неодноразово намагався у позасудовому порядку розірвати шлюб, проте, відповідач відмовлялась відвідувати відділ РАЦС.

Також скаржник зауважив, що суд при ухваленні оскаржуваної ухвали сприйняв лише доводи відповідача, яка на думку позивача свідомо затягує розгляд справи, а тому суд не правильно застосував норми статті 111 СК України, оскільки відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Відповідачкою відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом перегляду є ухвала суду про зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 08 червня 1989 року ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області (а. с. 7).

Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 8,9).

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а. с. 2).

Позовна заява мотивована тим, що з 2005 року відносини між сторонами зіпсувались та фактично припинено шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають.

11 лютого 2020 року відповідач надала відзив на позов з клопотанням про надання строку на примирення з відповідачем терміном 6 місяців (а. с. 49).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року призначено строк для примирення терміном два місяці. Даною ухвалою у вказаній справі зупинено провадження до закінчення строку для примирення. Після закінчення строку на примирення та поновлення провадження призначено розгляд справи на 04 травня 2020 року о 09 годині 00 хвилин. ( а.с. 60) Представник позивача ОСОБА_4 особисто отримала як копію даної ухвали так і судову повістку про виклик до суду на 04.05.2020 року о 9-00 . ( а.с. 62,63)

Задовольняючи клопотання та зупиняючи провадження, суд виходив з того, що таке примирення не суперечить моральним засадам суспільства.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Частиною 1 статті 51 Конституції України та частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.111СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства;

Тлумачення норми цієї статті СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 251, п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Провадження у справі зупиняється у зазначених випадках до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Отже, згідно із вищенаведеними приписами закону, зупинення розгляду справи і призначення подружжю строку для примирення є диспозитивною нормою, оскільки суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Разом з цим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.( с. 12 ЦПК України)

У відзиві на позовну заяву, відповідачка вказувала на те, що обставини, на які посилається позивач щодо строку не проживання з нею однією сім`єю з 2005 року, спростовуються наданими нею письмовими доказами, а саме копіями медичних документів різних медичних установ , що стосуються особи позивача за 2006 рік, 2007 рік, 2010 рік, та які вона б, не мешкаючи разом з позивачем, не мала можливості як отримати, так і бути обізнаною щодо обставин хворіб позивача.(а.с.49-52) Разом з цим, фактична дата припинення відносин з позивачем є квітень 2017 року та вона вважає, що фізичні та духовні зв`язки з чоловіком, з яким проживала тривалий час та виховали двох спільних дітей, ще можуть відновитись, та вважає, що у даному випадку можливе примирення.( а.с. 49)

З цих причин відповідачка заявила клопотання про надання сторонам строку на примирення у шість місяців та зупинити на цей час провадження у справі.

Подавши свої докази, відповідач реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із надання усіх наявних у них доказів в порядку та строку, встановлені законом або судом, не приховувати докази покладається на кожного з учасників справи ( п.4 ч.2ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні так і обов`язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У свою чергу, відзив відповідачки позивач з доданими до нього письмовими доказами отримав( а.с. 55, 56), проте, не спростовуючи докази позивача, обмежився заявою щодо підтримання позову у повному обсязі та небажанням примирення. ( а.с. 57)

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, надаючи сторонам двомісячний строк для примирення, суд першої інстанції взяв до уваги доводи обох сторін, тобто як факт того, що подружжя не проживають тривалий час однією сім`єю, на які посилався позивач, так і доводи відповідачки, та прийшов до обґрунтованого висновку, що надання двох місячного строку для примирення подружжя у даній справі, не суперечить моральним засадам суспільства.

Доводи позивача, з посиланням на ч.1.ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, що надання строку для примирення порушує права жінки, з якою він наразі проживає, не може братись до уваги, оскільки суд вирішує у конкретній справі лише питання свобод та інтересів щодо сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про зупинення провадження у даній справі та надання сторонам строку для примирення, відповідає обставинам справи та зроблений судом з додержанням норм процесуального права та матеріального права.

У свою чергу, посилання в апеляційній скарзі позивача на те, що при винесенні ухвали суд невірно зазначив прізвище його представника , зазначивши « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_4 », не впливає на висновки суду, оскільки дане питання вирішується в порядку ст. 269 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 07 квітня 2020 року.

Судді Г.Л.Гаврилова

С.А .Зайцева

О.М.Пономарьова