Єдиний унікальний номер 725/6653/19
Номер провадження 2-з/725/24/20
УХВАЛА

22.10.2020 року. Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Житлово-будівельного кооператива «Буковинський, 25» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання незаконним будівництва, його зупинення та стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Просили усунути їм перешкоди у користуванні власністю житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом зупинення подальшого незаконного будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за земельній ділянці за кадастровим номером №:31:001:1029 до приведення цього об`єкту у відповідність до вимог Державних будівельних норм і правил України, Містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва багатоквартирного будинку, Державних санітарнихправил планування та забудови населених пунктів в частині додержання відстанні у 8м. від найбільш виступаючої частини новобудови до житлового будинку позивачів згідно висновку судової будівельної-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до розгляду та відкрито провадження у справі.

21 жовтня 2020 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Мінгайлєнє О.В. подала через канцелярію суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будівельні роботи по будівництву багтоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці за кадастровим номером №:31:001:1029, а також накласти арешт на вказану земельну ділянку .

Свою заяву мотивувала тим, що з часу звернення її довірителів до суду з даним позовом відповідач ОСОБА_4 терміново переписав земельну ділянку на якій ведеться незаконне будівництво на нового власника ЖБК «Буковинський 25».

Крім того, з вказаного часу відповідачі продовжують цілодобово проводити на об`єкті незавершеного будівництва ремонтні роботи, зокрема зведено четвертий поверх новобудови, влаштовано балкони навпроти будинку позивачів.

Вказане, на її думку, свідчить про те, що відповідачі планують у найкоротші терміни закінчити будівництво до закінчення розгляду даної справи у суді та здійснити продаж квартир, що призведе до неможливості виконати рішення суду, у разі задоволення судом позову. На підтвердження чого надала фотосвітлини.

Просила заяву задовольнити.

Так, Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Окрім того, застосування заходу забезпечення позову є попередньою і запобіжною мірою і є обмеженням особи у правах ще до встановлення факту порушення, - тому такий захід може бути застосованим лише у виключних і дійсно необхідних випадках.

Заява про забезпечення позову має бути обґрунтованою, її доводи мають підтверджуватися доказами. Позивач зобов`язаний довести, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має дотримуватися балансу прав та інтересів сторін спору, вживати заходи забезпечення позову лише у разі співмірності вимог заяви вимогам позову та лише за умови дотримання принципу правомірного обмеження прав та інтересів протилежної сторони спору.

Разом з тим, представником позивачів не наведено суду достатніх доказів щодо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а посилання на те, що дії відповідачів призведуть до неможливості виконання рішення, у разі задоволення судом позову є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, не конкретизовано які саме будівельні роботи та яким особам слід заборонити вчиняти. Заборона суду проводити ремонтно-будівельні роботи та вчиняти інші дії щодо ремонту та будівництва на земельній ділянці відповідача обмежує його право власності щодо володіння та користування придбаним будинком, передбачене ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України.

Також не підлягає задоволенню вимога представника позивача щодо накладення арешту на земельну ділянку №:31:001:1029, оскільки вказана земельна ділянка не є предметом данного спору.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін, зазначені представником види забезпечення позову не є співмірними з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням предмету спору, вартості майна, відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся.

Враховуючи наведені вище положення закону та судової практики, а також зважаючи на фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Мінгайлєнє О.В. слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-152,353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич