н/п 2/490/3719/2020 Справа № 490/6101/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 вересня 2020 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері,-

В С Т А Н О В И В :

28.09.2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд надати дозвіл на виїзд з України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі її батька ОСОБА_1 без годи ОСОБА_2 та дозволити ОСОБА_1 без згоди матері ОСОБА_2 , оформлювати документи для виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3 за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

29.09.2020 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

За вимогами п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

Відповідно до п.4 вказаних Правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених один з батьків нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З аналізу вищевказаних положень випливає, що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а не на постійні виїзди дитини без згоди матері. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі, що відповідає вимогам Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (Гаазької конвенції).

Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та ненадання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року 2 справі № 643/1090/17)

Позивачем не конкретизовано адресу місця перебування дитини за межами України, періоду перебування у вказаному місці, умов проживання, не зазначено мети поїздки, дати її початку та закінчення, не зазначено та не надано відповідних доказів, а також доказів на підтвердження повернення дитини на територію України.

Оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою. На підставі ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дітей, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Позивачем також не зазначено і не надано докази того, що мати ухиляється від надання нотаріально засвідченого дозволу дитини на виїзд за межі України у супроводі батька і що позивач звертався до неї за місцем її перебування з такою вимогою та отримала відмову від матері дитини про надання такого дозволу (або що мати протягом розумного часу не надала такий дозвіл).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати заявнику строк 5 днів для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити позовичу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу для виконання.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України- http://court.gov.ua/fair/sud1423/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко