ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4026/20 Справа № 203/1512/19 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2019 року у справі за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

В обґрунтовання позовних вимог позивач посилався на те, що у листопаді 2015 року відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної в м. Дніпрі ради, правонаступником якого є Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Заяву ОСОБА_1 було задоволено та у період з 01 листопада 2015 року по 01 червня 2017 року відповідачем було отримано 14420 грн. 13 коп. такої допомоги. Однак, під час проведення перевірки особової справи відповідача було встановлено факт подання нею недостовірних даних про майно при оформленні допомоги, а саме відповідач не повідомила щодо наявності у батька її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житла поза межами тимчасово окупованої території, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кібінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, відповідач не мала права на отримання допомоги. Тому Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь незаконно отриману щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам у сумі 14420 грн. 13 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2019 року позовні вимоги Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надміру отриману щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у сумі 14 420,13 грн., компенсацію судових витрат у сумі 1 921,00 грн., разом 16 341,13 грн.

З таким рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, просила його скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, а саме до Київського районного суду м. Полтави.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У квітні 2019 року Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулись до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання (а.с.1-5).

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, суд першої інстанції посилався на те, що на час звернення із заявою про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_1 не повідомила Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо придбання у жовтні 2015 року батьком її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житла, розташованого поза межами тимчасово окупованої території, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому згідно п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кібінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 50, відповідач не мала права на отримання на отримання такої допомоги. З наведених підстав, посилаючись на норми ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача надмірно отриманої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у сумі 14420 грн. 13 коп. Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.378 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Як вбачається з довідки від 11 вересня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Виконавчим комітетом Київської районної у м.Полтаві ради, відповідач ОСОБА_1 з 11 вересня 2017 року зареєстрована по АДРЕСА_2 . Фактичним зареєстрованим місцем проживання/перебування відповідача зазначено АДРЕСА_3 (а.с.45).

На вказану адресу: АДРЕСА_3 Управлінням праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради, правонаступником якого є позивач - Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, відповідачу ОСОБА_1 було направлено вимогу про сплату переплати із виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання за період з 01 листопада 2015 року по 01 червня 2017 року у сумі 14420 грн. 13 коп. (а.с. 25).

Вказаний документ був долучений позивачем - Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради до матеріалів даної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, встановлено, станом на день звернення позивача до суду із вказаними позовними вимогами 23 квітня 2019 року зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання/перебування відповідача є АДРЕСА_3 , що згідно адміністративно-територіального поділу міста відноситься до Київського району м. Полтави.

Позивач безпідставно звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із даним позовом, зазначивши адресу відповідача: АДРЕСА_4 .

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, не перевірив належним чином зареєстроване місце проживання відповідача.

Згідно ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Дана цивільна справа розглянута Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі заявила про непідсудність справи Кіровському районному суду м. Дніпропетровська (а.с.42-44).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2019 року прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), а тому підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю - до Київського районного суду м. Полтави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 367, 374, 378, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2019 року у справі за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання скасувати.

Справу направити на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді