Справа № 161/6643/19
Провадження № 2/161/1188/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Шумиводі О.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідчів про усунення перешкод в здійсненні права власності на житло.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Постановою апеляційного суду Волинської області від 14.02.2018 року вищевказану квартиру було визнано об`єтом спільної сумісної власності подружжя.

В даній квартирі проживають відповідачі. В даний час позивач бажає вселитись та проживати у спірній квартирі. Проте, відповідачі не допускають його в спірну квартиру, змінивши вхідні замки.

Просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом вселення його у дану квартиру.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Вказував, що відповідачі жодним чином не чинять позивачу перешкод у користуванні спірною квартирою та не заперечують щодо його проживання в ній.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась з невідомих суд причин, проте належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача ОСОБА_5 за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 липня 2014 року між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_2

06.07.1988 року відповідачу ОСОБА_4 з сім`єю виконавчим комітетом Луцької міської ради народних депутатів видано ордер № 57 на право зайняття житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу у квартирі продовжують бути зареєстровані позивач, відповідач та двоє їх дітей.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6), відповідач ОСОБА_4 17.09.2014 року зареєстрував за собою право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що останньому було видано свідоцтво про право власності (а.с. 5).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 14.02.2018 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежити у його здійсненні.

Ст. 358 ч. 1 ЦК України передбачено, що право часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Належних доказів того, що відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою, не допускаючи його в дану квартиру осатннім суду не надано, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383 ЦК України, суд -

у х в л и и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на житло відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк