Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15.10.2020 Справа №607/11276/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямза адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником Ѕ частки вказаної вище квартири. Власником іншої Ѕ частки зазначеної квартири є ОСОБА_3 . Починаючи з 18 червня 2003 року позивач зареєстрована та проживає у даній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із позивачем у цій квартирі зареєстровані та проживають її неповнолітні діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Також з 11 вересня 2002 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач, який на час реєстрації був співвласником даного нерухомого майна, однак 14 вересня 2018 року відчужив належну йому частку квартири ОСОБА_3 . З травня 2018 року відповідач у спірній квартирі не проживає, виїхав за межі України та місце його перебування позивачу невідоме. Відповідач витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не здійснює, не бере участі в утриманні житла, не з`являється за зареєстрованим місцем проживання, а тому є усі підстави вважати, що відповідач втратив право користування вказаним житловим приміщенням. З цих підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 13 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому,згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вважає, що позов може бути задоволений. Також подав до суду у письмовому вигляді пояснення третьої особи, в яких підтвердив усі обставини, викладені позивачем у позовній заяві.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

21 серпня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули у власність в рівних частках по Ѕ частині кожний квартиру АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2002 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Кашанською М.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4272.

В подальшому, 11 вересня 2002 року та 18 червня 2003 року відповідно, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як власники нерухомого майна були зареєстровані у вказаній вище квартирі. Також з 18 червня 2003 року у даному житловому приміщенні зареєстрована дочка сторін ОСОБА_4 , а з 08 лютого 2005 року - і син сторін ОСОБА_3 . Такі обставини підтверджуються записами у будинковій книзі для прописки громадян за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, 14 вересня 2018 року ОСОБА_2 подарував своєму сину ОСОБА_3 належну йому Ѕ частку у праві спільної часткової власності на цілу квартиру АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується Договором дарування від 14 вересня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 2039, а також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137781864 від 14 вересня 2018 року.

Відтак, починаючи з 14 вересня 2018 року, відповідач ОСОБА_2 проживав у спірній квартирі як член сім`ї її власника.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зі змісту ст. 72 ЖК УРСР вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року шлюб між сторонами був розірваний і відповідач припинив своє проживання в спірній квартирі. Факт відсутності відповідача за місцем його реєстрації підтверджується також Актами обстеження житлових умов від 25 січня 2019 року та від 02 червня 2020 року. Даними актами, складеними комісією за наслідками обстеження житлової квартири АДРЕСА_2 в присутності свідків, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у даній квартирі, однак за цією адресою не проживає.

Крім цього, згідно з інформацією, наданою у листі від 04 серпня 2020 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 серпня 2019 року через пункт пропуску Бориспіль-D перетнув державний кордон України в напрямку «Виїзд», сполученням Київ-Франкфурт. Інформація про інші перетинання ОСОБА_2 державного кордону України в період з 01 червня 2018 року по 30 червня 2020 року відсутня.

Відтак в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_2 понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаній квартирі чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було. Також суду невідомо про іншу домовленість між відповідачем та власником житла щодо порядку користування останнім.

Крім цього, як вбачається з довідки № 65 від 02 червня 2020 року, виданої приватним підприємством «Сонячне», спірна квартира перебуває на балансі даного підприємства, а власником особового рахунку цієї житлової площі є ОСОБА_1 . Такі обставини дають суду підстави дійти висновку, що саме позивач здійснює оплату житлово-комунальних послуг за цією адресою та несе тягар утримання вказаного вище нерухомого майна.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що право власності позивача порушується внаслідок реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 840,80 гривень понесених судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405, 391 ч. 1 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяК. М. Грицай