Провадження № 2/522/4522/20
Справа № 522/6814/20
20 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Соболевої О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у зв`язку з не виконанням останнім грошового зобов`язання.
Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача 236 480 (двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) гривень основного боргу, суму інфляційних збитків у розмірі 1 175,77 грн. (одна тисяча сімдесят п`ять, 77 грн.), 3% річних на суму 2 915,13 грн. (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять грн., 13 коп.) та пеню у розмірі 16 200 (шістнадцять тисяч двісті грн.), а також понесені позивачем інші витрати - 2 567,70 грн. (судовий збір), 500 грн. (витрати на поштовий зв`язок), та 10 000 грн. (витрати на правову допомогу).????
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Шенцевій О.П.
Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 12.05.2020 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України
Суд, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено судовим розглядом, 10 лютого 2018 року ОСОБА_1 , надав грошову позику ОСОБА_2 в розмірі 122 760,0 грн. на ремонтні роботи, про що між нами був укладений Договір позики від 10.02.2018 р.
ОСОБА_2 отримала кошти в момент підписання договору, про що свідчить п. 11 Договору позики. На момент передачі грошей була присутня довірена особа позивача - ОСОБА_3 .
Строк повернення всієї суми позики був визначений 10 липня 2018 року. Однак, в червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 з проханням продовжити термін повернення боргу, оскільки ОСОБА_2 не встигла закінчити ремонт на своїй дачі та через це не може її продати.
Між позивачем та відповідачем 10.07.2018 р. був укладений Договір про внесення змін до договору позики, яким визначено новий строк повернення позики - не пізніше 10.02.2019 року.
В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 з проханням отримати гроші для завершення ремонтних робіт на дачі. Після завершення ремонту вона мала намір продати дачу за рахунок чого повернути суму боргу позивачу.
22.11.2018 р. позивач уклав з ОСОБА_2 . Договір про внесення змін до договору позики на нову суму - 236 480 грн. зі строком повернення не пізніше 22.11.2019 року.
У визначений договором строк кошти у сумі 236 480,0 грн. позивачу повернуті не були.
Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п. 8 Договору позики у разі прострочення Позичальником строку повернення грошей він сплачує Позикодавцю пеню в розмирі 108 грн. за 1 день.
За весь період прострочення з 23 листопада 2019 року до 20 квітня 2020 року (150 днів) Позичальниця повинна сплатити позивачу 16 200 гривень.
Якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він, у відповідності з ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми.
З урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сума боргу з урахуванням індексу інфляції, які відповідачка зобов`язана сплатити на користь позивача станом на 20 квітня 2020 року складає 1 175,77 грн.
Три відсотка річних від простроченої суми за 150 днів прострочення складають суму 2 915,50 грн.
Одночасно під час ухвалення рішення, судом враховується, що приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ч. ч. 1-2ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у відповідача виникли боргові зобов`язання перед позивачем. Між сторонами укладено договір позики у письмовій формі, зміст якого підтверджує факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, яку позичальник зобов`язується повернути та підтверджує факт отримання останнім цих коштів, тобто між сторонами було укладено договір позики.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 16, 218, 524 - 526, 530, 533, 536, 545, 611, 612,1046-1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 263 - 265, 268, 272, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 236 480 (двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) гривень основного боргу, суму інфляційних збитків у розмірі 1 175,77 грн. (одна тисяча сімдесят п`ять грн. 77 коп..), 3% річних на суму 2 915,13 грн. (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять грн., 13 коп.) та пеню у розмірі 16 200 (шістнадцять тисяч двісті грн.).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) понесені позивачем інші витрати - 2 567,70 грн. (судовий збір), 500 грн. (витрати на поштовий зв`язок), та 10 000 грн. (витрати на правову допомогу), що разом складає 13 067,7?0 грн.????
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя