Справа №639/5240/20
Провадження №2/639/1633/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 і просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції 28.10.2006 року, актовий запис №2552; стягнути з відповідача та користь позивача аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дітей; стягнути з відповідача на користь позивача додаткову виплату на неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 750,00 грн. щомісячно; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.10.2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрованій у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 255 від 28.10.2006 року. Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на разі проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини сторін припинені з березня 2020 року. Сімейне життя не склалося з причин відсутності порозуміння, різні погляди на питання родини та побуту. Сварки та конфлікти призвели до втрати почуття любові. Спільне господарство не ведеться. На даний час відповідач проживає окремо. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та зберегти її неможливо. Разом з тим, позивач вказує, що належний рівень життя дітей вона одна не може забезпечити, оскільки діти потребують постійного медичного та профілактичного контролю, додаткових витрат на забезпечення належного відпочинку, тощо, у зв`язку зі станом здоров`я, а тому батько, який здоровий та працездатний, повинен сплачувати аліменти на рівні 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він працює та має дохід. Окрім того, у ОСОБА_4 , 2012 року народження, наявні серйозні ускладнення зору. Йому потрібні спеціальні окуляри та постійний медичний догляд. На разі він знаходиться на обстеженні дитячого невропатолога в ХНБ№5 з діагнозом вегетативна дисфункція, пароксизмальний тик. Додаткові витрати на медичне утримання дитини становлять близько 750,00 грн. на місяць. Оскільки відповідач відмовляється допомагати у лікуванні дитини добровільно, позивач вимушена звернутися до суду із вимогою про додаткову виплату на дитину.

Зазначені обставини стали причиною для звернення позивача з позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Призначено судове засідання.

Сторони в судове засідання не з`явились, до судового розгляду сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. В своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28.10.2006 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклав шлюб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстровано у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №2552 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28.10.2006 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » (а.с.5).

У позивача та відповідача народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №1983 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.05.2009 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис №250 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 24.01.2012 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений відповідний актовий запис №1683 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим 18.07.2014 року. Батьками дітей зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17-19).

Згідно з копіями довідок від 07.08.2020 року ОСОБА_5 дійсно навчається в 1-Д класі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №162 Харківської міської ради Харківської області (а.с.20), ОСОБА_3 дійсно навчається в 5-Д класі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №162 Харківської міської ради Харківської області (а.с. 20-21).

Як вбачається з копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 24.06.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , потребує спеціальні окуляри для зору та постійний медичний облік (а.с.31-33). Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 знаходиться на обстеженні дитячого невропатолога в ХНБ№5 з діагнозом вегетативна дисфункція, пароксизмальний тик (а.с.34-39).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення.

Згідно зі ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з приписів ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, а саме вказано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, враховуючи надані позивачем докази і встановлені судом обставини, а також беручи до уваги те, що відповідач позов визнав в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача з посиланням на відповідні докази стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітніх дітей та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Крім того, суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також суд вважає обґрунтованою належними доказами та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 750,00 грн. щомісячно.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 420 грн. 40 коп., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір» за майнові вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 142, 206, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 105, 110-115, 150, 180-183, 191 185 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 28.10.2006 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції 28.10.2006 року, актовий запис №2552.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень00 копійок щомісячно.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новобаварському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок відповідно до квитанції від 20.08.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 1МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 01.11.2006 року, РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Брянським МВ УМВС України в Луганській області 20.07.2001 року, РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 19.10.2020 року.

Суддя Н.В. Баркова