Справа № 418/2242/20
РІШЕННЯ

іменем України

(повний текст)

"19" жовтня 2020 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участі секретаря: Бутенко О.А.,

Учасники справи (сторони):

Прокурор: Зиско Н.С., Якушенко П.В.,

Представник Позивача: Кожома І.А.,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Опанасюка Олександра Петровича в інтересах держави в особі: Великоцької сільської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок власнику, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До суду звернувся заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великоцької сільської ради з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить розірвати договір оренди землі укладений між Позивачем та Відповідачем, зобов`язати Відповідача повернути сільській раді земельні ділянки та стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням сесії Великоцької сільської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду громадянину ОСОБА_1 , в межах с. Ярське, для сінокосіння і випасання худоби, загальною площею 12,5221 га. На підставі вказаного 23.10.2012 року між Великоцькою сільською радою та Відповідачем було укладено договір оренди землі, а саме земельних ділянок пасовищ, площею 12,5221 га, з кадастровими номерами: :08:002:0026, :08:002:0025, строком на 10 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Міловському районі. У договорі визначено, що земельні ділянки передаються для сінокосіння та випасання худоби, цільове призначення сільськогосподарські землі, умови збереження стану об`єкту використання за цільовим призначенням. Орендна плата вноситься у грошовій формі рівною 3% від нормативної грошової оцінки з рахуванням коефіцієнтів індексації в сумі 1324,74 грн. на рік. Цільове призначення земельних ділянок не змінювалось. Однак було встановлено, що відповідач використовує надані в оренду земельні ділянки не за цільовим призначенням. Актом обстеження земельної ділянки від 26.08.2019 року було встановлено, що на момент обстеження земельна ділянка оброблена дисками і закультивована, присутні залишки озимої пшениці. З метою усунення виявлених порушень Відповідачу направлялися листи, однак земельні ділянки не приведено у стан придатний для використання за цільовим призначенням. Актом обстеження земельної ділянки від 06.03.2020 р. встановлено, що земельні ділянки надані в оренду ОСОБА_1 оброблені, є залишки пшениці та соняшнику. Актом обстеження від 05.05.2020 року встановлено, що вказані земельні ділянки оброблені та засіяні яровим ячменем. Тобто, має місце нецільове використання земельних ділянок Відповідачем, адже земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби використовуються для вирощування сільськогосподарських культур, що є підставою для розірвання Договору оренди землі. А земельні ділянки підлягають поверненню Великоцькій сільській раді.

Аргументи учасників справи.

Представник Позивача Великоцької сільської ради Кожома І.А. у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Суду повідомив, що Відповідач всіляко ухиляється від виконання умов договорів оренди, постійно їх порушуючи, земельні ділянки, які призначені для сінокосу та випасування худоби перепахані та використовують не за призначенням. В 2019 році з даного приводу повідомляли Держгеокадастр в Луганській області для визначення розміру заподіяної шкоди (оскільки це відноситься до їхньої компетенції), приїздив їх представник, який виявив порушення та направив відповідні матеріали до Міловського ВП ГУНП в Луганській області. Результати розгляду невідомі.

Прокурор Якушенко П.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити спираючись на нецільове використання Відповідачем земельних ділянок, а саме, засівання їх сільськогосподарськими культурами. Вказав на допущену у позові технічну помилку, уточнив позовні вимоги та просив розірвати договір оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему 29.12.2012 року, а не 28.12.2012 року як вказано в позові.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти позову, пояснив, що умови договору він не порушував, земельними ділянками користується вже друге десятиліття, на даний момент на цих земельних ділянках засіяний еспарцет (трава). Заперечив факт отримання будь-яких листів від орендодавців.

У відзиві на позовну заяву та запереченнях проти відповіді позивача на відзив, Відповідач просив відмовити у задоволення позовних вимог вказавши що, Акти перевірок, які проведені за його відсутності, складені не уповноваженими на те посадовими особами, а додані до них фотознімки оброблених земель не містять ніяких прив`язок до якихось нерухомих об`єктів, що дало б змогу їх ідентифікувати. Застосування ж на земельних ділянках сільськогосподарських механізмів (дискових борін, навісних плугів, культиваторів, тощо) не є доказом факту погіршення якості грунтів та виснаження земель. Вказував на невірність розміру судового збору, який заявляється до стягнення з Відповідача. За таких обставин просив у позові відмовити.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представника Позивача, Відповідача, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Згідно копії рішення сесії Великоцької сільської ради від 23.10.2012 року № 23/11-7, вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду громадянину ОСОБА_1 для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 12,5221 га, та надати йому в строкове платне користування земельні ділянки кадастровий номер :08:002:0026, :08:002:0025, строком на 10 років. (а.с.17)

Відповідно до копії Договору оренди землі від 23.10.2012 р., зареєстрований у відділі Держкомзему 29.12.2012 р. за № 00809, Великоцька сільська рада передала, а громадянин ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування земельні ділянки, а саме пасовища, з кадастровими номерами: :08:002:0026, :08:002:0025, загальною площею 12,5221 га, строком на 10 років, які повинні використовуватись за призначенням. Цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарські землі, та передається вони для сінокосіння та випасання худоби. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у тому числі і в наслідок невиконання другою стороною обов`язків за договором. (а.с.18-23)

Згідно копії рішення Великоцької сільської ради від 19.06.2014 р. № 41/5-3, копії угоди про внесення змін до договору оренди землі від 29.12.2012 р. за № 00809, 17.07.2014 року було внесено зміни до договору в частині орендної плати, яка склала 1324,74 грн. на рік.(а.юс.24-2 6)

Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 26.08.2019 року, було встановлено, що земельна ділянка надана в оренду за договором оренди від 29.12.2012 р. за № 00809, оброблена дисками і закультивована, присутні останки озимої пшениці. (а.с.27)

Згідно Акту обстеження земельної ділянки від 06.03.2020 року, встановлено, що земельна ділянка надана в оренду за договором оренди від 29.12.2012 р. за № 00809, оброблена, є незначні залишки стерні озимої пшениці та соняшника. (а.с.28-31)

Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки від 05.05.2020 року, встановлено, що земельні ділянки кадастровий номер :08:002:0026, та :08:002:0025 надані в оренду за договором оренди від 29.12.2012 р. за № 00809, засіяні яровим ячменем. (а.с. 32-37)

Згідно копій листів від 09.04.2019 73, від 10.10.2019 р. № 582, від 08.05.2019 р. № 79 Великоцька сільська рада зверталась до ОСОБА_1 з приводу розірвання договору оренди земельних ділянок від 29.12.2012 р. № 00809 у зв`язку з порушенням ним умов договору. (а.с.42-46)

Відповідно до копії листа Великоцької сільської ради від 15.05.2020 року № 261, ОСОБА_1 відмовляється підписати додаткову угоду про розірвання договору оренди земельних ділянок. (а.с. 40-41)

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 9 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря зокрема і використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до ч.1 п. «а» ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 20 ЗК України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно ч.2, абз. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ст. 34 ЗК України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Виходячи з вищенаведеного, земельні ділянки, віднесені до однієї і тієї ж категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності тощо.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах 28.01.2019 року у справі № 473/4413/17, від 22.01.2020 р. у справі № 468/1498/17-ц.

Тобто, земельні ділянки надані в оренду ОСОБА_1 для сінокосіння і випасання худоби повинні були використовуватись останнім лише у межах вказаного виду використання, виключно як пасовище.

Однак, всупереч умовам договору та діючого законодавства, Відповідач здійснював засівання земельних ділянок різними сільськогосподарськими культурами, що підтверджується актами обстеження ділянок, які перебувають в оренді саме у Відповідача, тобто останній порушив вид їх цільового використання в межах однієї категорії. Крім того, Відповідач, у судовому засіданні хоч позов і не визнав, однак суду повідомив, що на даний момент там засіяна трава еспарцет, можна хоч зараз поїхати перевірити. Даний факт сам по собі вказує, що Відповідач в супереч умовам договору оренди, проводив передпосівну підготовку ґрунту, оскільки це необхідно як для посіву зернових культур, так і для посіву еспарцету.

Виходячи з положень ст. 141 ЗК України, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1, абз. 1 ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 38 Договору оренди землі зареєстрованого у відділі Держкомзему 29.12.2012 року за № 00809, дія договору припиняється шляхом його розірвання у тому числі і за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Крім того, суд зазначає, що Відповідачу надавалося достатньо часу для того, щоб останній міг скористатися юридичною (правовою) допомогою під час судового засідання, а також міг скористатися послугами перекладача. З даного приводу, суд по справі оголошував декілька разів перерву по справі роз`яснюючи при цьому Відповідачу його права (як усно, так і в письмовому вигляді), однак таким правом Відповідач не скористався. Також суд зазначає, що Відповідач на території України проживає з 1992 року (даний факт підтвердив сам Відповідач), має паспорт громадянина України, під час його допиту у судовому засіданні на питання українською мовою головуючого та учасників справи надавав чіткі відповіді, що підтверджується відповідним записом протоколу судового засідання.

Таким чином, у зв`язку з нецільовим використанням земельної ділянки Відповідачем, договір оренди землі підлягає розірванню.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема і те, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

При подачі позову Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 972,40 грн., в той час коли підлягало сплаті за дві позовні вимоги 4 204,00 грн. (2102,00 грн. +2102,00 грн.). Тобто, було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4204 грн..

Щодо порушення предметної та суб`єктної юрисдикції судів, слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 93 ЗК України, земельні ділянки можуть передаватися в оренду у тому числі і громадянам України.

Відповідно до ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

Наявність у фізичної особи статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 13.03.2018 року, у справі № 306/2004/15-ц.

Судом було встановлено, що Відповідач, саме як фізична особа, уклав договір оренди землі, за яким набув цивільних прав та обов`язків, тобто спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а зауваження Відповідача з цього приводу є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 18, 19, 20, 22, 34, 93, 96, 141 ЗК України, 651 ЦК України, 10-13, 76-81, 95, 141, 259, 263-265, 273, 354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Опанасюка Олександра Петровича в інтересах держави в особі: Великоцької сільської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та повернення земельних ділянок власнику задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі укладений між Великоцькою сільською радою та ОСОБА_1 від 23.10.2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Міловському районі 29.12.2012 року за № 00809.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Великоцькій сільській раді Міловського району Луганської області земельні ділянки загальною площею 12,5221 га за кадастровими номерами :08:002:0026 та :08:002:0025.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 03.10.2006 року Міловським РВ УМВСУ в Луганській області, судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні, 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, через Міловський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2020 року.

Суддя: В.О.Шовкун