Справа № 161/1865/20
Провадження № 2/161/1533/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

за участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Опейди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління ТВБВ № 10002/069, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів, -

В С Т АН О В И В:

Адвокат Микулик В.М. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління ТВБВ № 10002/069 про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 відкрив у Волинському обласному управлінні ТВБВ № 10002/069 АТ «Державний ощадний банк України» карткові рахунки № НОМЕР_1 (платіжна картка № НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 (платіжна картка № НОМЕР_4 ), підключив послугу СМС інформування, оскільки не має змоги проводити трансакції по рахунках за допомогою інших пристроїв в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7».

18 грудня 2019 року з карткового рахунку НОМЕР_1 банком було списано 92 600 гривень, в тому числі комісія, а з карткового рахунку НОМЕР_3 - 4400 гривень та перераховано на рахунки невідомої позивачу особи.

Перевіривши баланс своїх карткових рахунків, позивач 18 грудня 2019 року з`ясував, що кошти відсутні та негайно звернувся на гарячу лінію банку з повідомленням про те, що він не вчиняв грошових переказів, в результаті чого його картки були заблоковані.

20 грудня 2019 року позивач звернувся до банку з листом, в якому просив повернути йому неправомірно списані кошти з його карткових рахунків, оскільки він не здійснював жодних трансакцій та не передавав іншим особам відомостей про свої карткові рахунки. У відповідь на такий лист відповідач повідомив, що трансакції з карткових рахунків по переказу грошових коштів на суму 92 000 гривень та 4 000 гривень були проведені в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7» коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки з правильним введенням паролів, які відомі лише позивачу та були направлені на номер його мобільного телефону.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 не реєструвався в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7» та не отримував жодних повідомлень з кодом одноразової операції в мережі Інтернет.

З огляду на вищенаведене вважає, що несанкціоноване списання коштів з рахунків позивача відбулося саме з вини відповідача. Для фактичного повернення банком грошових коштів, які були безпідставно списані з карткових рахунків, позивач зробив усе від нього залежне, а саме: 1) негайно повідомив обслуговуючий банк про несанкціоноване списання коштів; 2) заблокував рахунки; 3) звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення; 4) звернувся з офіційною вимогою до обслуговуючого банку про повернення коштів. При цьому, на думку представника позивача, саме на банк покладається обов`язок доведення відсутності його вини у несанкціонованому списанні коштів, а перекладення на клієнта банку (споживача послуг) доведення зворотного є неприпустимим.

На підставі наведеного просить стягнути з Волинського обласного управління ТВБВ №10002/069 АТ «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_2 97 000 гривень та судові витрати у справі.

Ухвалою від 10 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

05 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник АТ «Державний ощадний банк України» вказує про безпідставність вимог ОСОБА_2 . На обґрунтування такої позиції зазначає, що саме на емітента платіжного засобу законодавством покладається обов`язок доведення факту порушення користувачем вимог нормативних актів, внаслідок якого ініційовано платіжну операцію, яку користувач не санкціонував та/або не здійснював. Крім того, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивач звернувся до контакт-центру АТ «Ощадбанк» ввечері 18 грудня 2019 року після успішно проведених трансакцій (остання трансакція 18 грудня 2019 року о 12:31 год.) з введенням одноразових смс-паролів, отриманих позивачем на його фінансовий номер телефону. Твердження позивача про те, що він не користувався 18 грудня 2019 року системою «Ощад 24/7» спростовується тим, що саме позивачу були відомі паролі та конфіденційна інформація, які необхідні для ідентифікації держателя карти та подальших можливих дій з нею, зокрема і реєстрації/перереєстрації доступу до системи «Ощад 24/7» і саме він, як держатель карти, несе відповідальність за можливу компрометацію банківської картки, тобто наявність ситуації, коли реквізити банківської карти (її номер, строк дії, CVV2/ CVCV2 , ПІН-код, смс-пароль) стають відомі іншій особі, в результаті чого її подальше використання може призвести до несанкціонованого списання коштів з рахунку. Представник відповідача також зауважує, що перед трансакціями, які оспорює позивач, останній неодноразово здійснював реєстрацію/перереєстрацію доступу до «Ощад 24/7» за допомогою відбитка пальця користувача, які також підтверджені смс-паролями, які могли бути відомі лише ОСОБА_2 . На думку представника відповідача, позивач допустив ситуацію, коли він сам добровільно розголосив третім особам конфіденційну інформацію під впливом зловмисників, які видавали себе за працівників банку та попереджали про блокування його банківського рахунку. Позивач також звертався до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння грошовими коштами невстановленою особою шахрайським шляхом. З витягу у ЄРДР, кримінальне провадження № 0001416 від 19 грудня 2019 року вбачається, що коштами позивача заволоділа невстановлена особа, а не банк чи його посадові особи. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що перерахування коштів з рахунків позивача відбулось в зв`язку із розголошенням позивачем конфіденційної інформації, що виключає майнову відповідальність АТ «Ощадбанк», а тому в задоволенні позовних ОСОБА_2 просить відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року витребувано з Луцького РВ ЛВП ГУНП у Волинській області для огляду та дослідження в судовому засіданні копії матеріалів кримінального провадження № 0001416, розпочатого за зверненням ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року витребувано докази (відомості про власників карткових рахунків) з АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, хоча кожен з них зокрема належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання рекомендованої кореспонденції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є клієнтом АТ «Ощадбанк» та має відкриті в установі відповідача карткові рахунки № НОМЕР_1 (платіжна картка № НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 (платіжна картка № НОМЕР_4 ). Вказані обставини визнаються представниками сторін.

18 грудня 2019 року через використання інтернет ресурсу «Ощад 24/7» (переказ з картки на картку) з карткових рахунків ОСОБА_2 НОМЕР_1 та НОМЕР_3 було перераховано грошові кошти на загальну суму 97 000 гривень.

Як встановлено судом, остання трансакція з перерахунку коштів з вищевказаних рахунків позивача відбулась 18 грудня 2019 року о 12 год. 31 хв. Наведене підтверджується відомостями з програмного забезпечення відповідача, що долучені до матеріалів справи.

О 18 год. 44 хв. 18 грудня 2019 року ОСОБА_2 зателефонував до контакт-центру АТ «Ощадбанк» та повідомив про підозру несанкціонованого списання коштів з його рахунків, внаслідок чого оператор за згодою клієнта заблокував платіжні картки та закрив обліковий запис до «Ощад 24/7».

Також встановлено, що 19 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що за заявою ОСОБА_2 19 грудня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З вказаного витягу також вбачається, що ОСОБА_2 повідомив працівникам поліції про те, що у період часу з 12 години по 13 годину 18 грудня 2019 року невстановлена особа чоловічої статі, яка представилась працівником АТ «Ощадбанк», у ході телефонної розмови під приводом надання допомоги по захисту заблокованого банківського рахунку, шляхом обману одержала дані, які містять банківську таємницю, та в подальшому незаконно заволоділа грошовими коштами (а.с. 11).

20 грудня 2019 року позивач звернувся до банку з листом, в якому просив повернути йому неправомірно списані кошти з його карткових рахунків. За наслідками розгляду такої заяви АТ «Ощадбанк» письмово повідомило позивачу про те, що операції з використанням інтернет ресурсу «WEB Banking» проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки з правильним введенням паролів, які відомі лише позивачу та були направлені на номер його мобільного телефону. Зняття коштів з карткових рахунків стало можливим внаслідок розголошення реквізитів платіжних карток та паролів для одноразової операції в мережі інтернет третім особам (а.с.12).

Також встановлено, що кошти з рахунків позивача були перераховані на карткові рахунки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 - обслуговуючий банк «Райффайзен Банк Аваль».

З витребуваної судом інформації, наданої АТ «Райффайзен Банк Аваль», встановлено, що власником картки № НОМЕР_6 є ОСОБА_3 . Грошові кошти з його рахунку було знято 18 грудня 2019 року через банкомати за адресою: вул. Свободи, 6, м. Слов`янськ Донецької області та вул. Свободи, 1, м. Слов`янськ Донецької області. Власником карткового рахунку № НОМЕР_7 є ОСОБА_4 . Грошові кошти з його рахунку також було знято 18 грудня 2019 року через банкомати за адресою: вул. Свободи, 6, м. Слов`янськ Донецької області та вул. Свободи, 1, м. Слов`янськ Донецької області.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про безпідставне та несанкціоноване списання коштів з його рахунків, що відбулось з вини відповідача.

Відносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями ст. ст. 634, 1054, 1055, 1056-1, 1066, 1068-1073 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 9 розділу ІV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705. Крім того на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 8 та п. 9 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів»: «Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п. 8).»

Згідно з п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У відповідності до п. п. 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач наголошує на тому, що операції (переказ коштів з рахунку позивача) з використанням інтернет-ресурсу «Ощад 24/7» були з використанням усіх реквізитів платіжної картки банку та з правильним введенням паролів (пін-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які могли бути відомі лише позивачу, так як були направлені на його фінансовий номер мобільного телефону.

Крім того, представник банку зазначав, що перед успішними трансакціями 18 грудня 2019 року позивачем було створено обліковий запис у системі «Ощад 24/7», кожна наступна оспорювана операція підтверджувалася смс-паролями, кожне повідомлення паролю (PIN) до системи «Ощад 24/7» супроводжувалося застереженням щодо нерозголошення отриманої інформації сторонніми особами.

Згідно до п.4.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб такий вважається укладеним (акцентованим) Клієнтом в повному обсязі з моменту оформлення Заяви про приєднання до договору за встановленою Банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору за встановленою Банком формою, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи Клієнта, суті діяльності та фінансового стану.

Пунктом 4.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатком до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору.

Відповідно до п.9.15 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Клієнт зобов`язаний забезпечити (гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2), строк дії, номер Картки тощо.

Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

Згідно до п.9.16 вищезазначеного Договору клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного володіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта.

Судом установлено, що переказ коштів 18 грудня 2019 року був здійснений з використанням платіжної інтернет-системи «Ощад 24/7» (переказ з картки на картку), транзакції здійснювались з введенням одноразових смс-паролів, отриманих позивачем на його фінансовий номер телефону, а тому могли бути відомі лише йому.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність тої обставини, що ОСОБА_2 своїми діями сприяв розголошенню та незаконному використанню конфіденційної інформації, що містить банківську таємницю, яка надала змогу третім особам ініціювати платіжні операції та здійснити переказ коштів з рахунків ОСОБА_2 .

За встановлених обставин справи суд зазначає про відсутність вини відповідача у знятті коштів з рахунків ОСОБА_2 , що зумовлює відсутність майнової відповідальності банку перед позивачем.

Таким чином, суд, дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.12-13, 81, 141, 259, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління ТВБВ № 10002/069, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 20 жовтня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук