Справа № 216/1360/20
провадження №2/216/2522/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі: головуючого судді: Бутенко М. В.
секретаря судового засідання: Клименко О.В.
розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі з 22.11.2002 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу, було зроблено відповідний актовий запис за № 681. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з матір`ю, спору що до місця проживання дитини у сторін немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2013 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні звички, різні інтереси, різні погляди на сімейне життя, духовні цінності, виховання дитини. Крім того, з боку відповідача мало місце фізичне насилля. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, довіри, взаєморозуміння, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Позивачу відомо, що відповідач останні декілька років взагалі ніде не працює та веде аморальний спосіб життя. Спору що до поділу майна сторони на сьогоднішній час не мають. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовою заявою у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, без застосування технічного запису, задовольнити позов, не проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстраційного обліку, належним чином, та додатково на сайті суду, про що в матеріалах справи є документальні підтвердження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2002 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу, було зроблено відповідний актовий запис за № 681, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9) яка мешкає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою (а.с.10), спору що до місця проживання дитини у сторін немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2013 року. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери, різні звички, різні інтереси, різні погляди на сімейне життя, духовні цінності, виховання дитини. Крім того, з боку відповідача мало місце фізичне насилля. Все це поступово призвело до втрати почуттів любові, довіри, взаєморозуміння, без чого неможливо існування сім`ї. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Позивачу відомо, що відповідач останні декілька років взагалі ніде не працює та веде аморальний спосіб життя. Спору що до поділу майна сторони на сьогоднішній час не мають. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб.
Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дитині, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 840,80 грн.
Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131,133,141,197, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113,114 Сімейного Кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 22.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за актовим записом № 681, від якого сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстраційного обліку: АДРЕСА_1 .

Суддя М. В. Бутенко