Провадження №2/367/3164/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

при секретарі Герус Н

позивача Кравченко С.А

представника позивача Буркацького В.Л

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що він є одним із трьох учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталінвестторг». Статут товариства затверджено загальними зборами учасників протоколом № 7 від 26 червня 2007 року.

На балансі товариства знаходиться нежиле приміщення площею 71, 9 кв. м розміщене за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі.

01 липня 2016 року був укладений договір оренди нерухомого майна № 05-2016. Згідно вказаного договору фізична особа-підприємець ОСОБА_2 взяла вказане приміщення в оренду з метою здійснення торгівельної діяльності. Договір оренди зі сторони орендодавця був підписаний директором ТОВ «Капіталінвестторг» ОСОБА_3 .

Знаючи, що він являється одним із учасників товариства ОСОБА_2 звернулася до нього з проханням надати їй грошові кошти для закупки товару для магазину. Він погодився, і позичив їй готівкові грошові, кошти в розмірі тридцяти тисяч гривен 19 липня 2016 року .

Потім ОСОБА_2 звернулася до нього з проханням щоб він видав їй ще грошові кошти в розмірі 20 00 грн. для купівлі товару. Він погодився і додатково позичив її грошові кошти в сумі 20 000 ( двадцяти тисяч) грн., про що свідчить розписка від 03.08.2016 року. Гроші позивачка обіцяла повернути.

Оскільки вона здійснювала свою торговельну діяльність в приміщенні, яке знаходиться на балансі товариства, ніяких питань і підозр у нього не виникало. І

Але, в подальшому ніяких закупок товару для магазину не було. Грошові кошти, які він позичив ОСОБА_2 , йому не повернула.

В розписках строку повернення грошових коштів не зазначено. Тому, він письмово за усіма відомими йому адресами відповідача 07 .12. 2019 року направив їй вимогу про повернення грошових коштів. Гроші відповідач не повертає.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 50 000 гривен.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась,подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.Також подала відзив на позовну заяву,згідно якого заперечує проти позову та зазначає,що вона не має ніяких боргових зобов`язань перед позивачем.Дійсно вона бара у позивача 50000грн на придбання товару для власних потреб позивача.Своє зобов`язання вона виконала .Однак позивач маючи на руках розписки намагається ввести суд в оману,зазначаючи,що вона отримала грошові кошти в борг.Відповідач вважає,що відсутні будь-які підстави для стягнення із неї вказаної у позовній заяві суми,у зв`язку з чим просить у позові відмовити.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши оригінали розписок,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 611 ЦК України «У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".

Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором . Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.".

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі № 564/680/15-ц

Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.. 1047 ЦК України «Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.»

Відповідно до ст.. 1050 ч 1 ЦК України «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.»

У судовому засіданні встановлено,що 19.07.2016р відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача по справі 30000грн на закупку товару для магазину «Крамничка»,що підтверджується копією розписки (а.с.7),оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні.

Також, 03.08.2016р відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача по справі 20000грн на закупку товару для магазину,що підтверджується копією розписки (а.с.8) ,оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні..

При цьому суду не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин,що зазначені грошові кошти відповідач отримала саме у борг.

Згідно наданих до суду розписок дані обставини не вбачається,зазначеними розписками засвідчено лише факт отримання відповідачем у позивача грошових коштів,однак дані розписки не містять посилань на ті обставини,що дані грошові кошти отримані у борг та не містять зобов`язання щодо повернення зазначених грошових коштів.

У судовому засіданні встановлено,що між позивачем та відповідачем існували інші правовідносини ,які не регулюються нормами ст..ст. 1046-1050 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини,суд вважає позов безпідставним та недоведеним,у зв`язку з чим відмовляє позивачу у позові.

На підставі ст.525,526,1046-1049,1050 ЦК України , керуючись ст.ст. 4,10,76, 264-265,268 , 273 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ірпінський міський суд на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити відповідачу по справі для відома.

Повний текст рішення суду буде складено 13.10.2020р

Суддя: С.І. Оладько