ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1586/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/9212/19 Категорія: на ухвалу Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач приватне акціонерне товариство «Азот»;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник позивача адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Дмитра Олексійовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 травня 2017 року по 08 серпня 2019 року в сумі 218 030, 40 грн з відрахуванням всіх обов`язкових платежів, передбачених законом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, який не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник позивача адвокат Гаврилов Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказує, що судові засідання у справі були призначені 26 травня 2020 року, 24 червня 2020 року, 27 липня 2020 року під час дії встановленого на території України карантину з обмежувальними заходами щодо знаходження людей у громадських місцях, у зв`язку з чим ні позивач, ні його представник не могли з`явитись в судові засідання, про що було повідомлено суд шляхом направлення клопотань про відкладення розгляду справи. Проте суд першої інстанції визнав вказані причини неявки неповажними, чим позбавив ОСОБА_1 права на захист у зв`язку із порушенням його прав.

Зазначає, що позивач та його представник не мають технічної можливості брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

Також вказує, що якби судом були дотримані строки, встановлені законом для проведення першого судового засідання та розгляду справи, не було б підстав для перенесення судових засідань, оскільки на той час карантин не було введено.

Представник приватного акціонерного товариства «Азот» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано неповажними причини неявки позивача та його представника в судові засідання на залишено позовну заяву без розгляду, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 25 листопада 2019 року звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі на призначено її до розгляду на 03 лютого 2020 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався з різних причин, зокрема, у зв`язку із неявкою сторін.

При цьому представник позивача ОСОБА_2 19 березня 2020 року, 15 квітня 2020 року, 22 травня 2020 року, 23 червня 2020 року та 22 липня 2020 року подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу (а.с. 82, 92, 102, 121, 143).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2020 року (а.с. 131) судом було визнано неповажними причини неявки в судове засідання позивача та його представника з підстав, викладених у клопотання від 23 червня 2020 року (у зв`язку із встановленим карантином).

07 липня 2020 року на адресу позивача та його представника адвоката Гаврилова Д.О. Придніпровським районним судом м. Черкаси було направлено лист, в якому роз`яснено можливість участі у судовому засіданні учасників справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів, а також те, що явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

22 липня 2020 року представником позивача знову було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату після закінчення карантину, у зв`язку із тим, на час дії карантину обмежили знаходження людей в громадських місцях (а.с. 143).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року визнано причини неявки в судові засідання позивача та його представника неповажними та залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вказав Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 у справі №234/3341/15-ц добросовісність (п.6 с.3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «nonconcedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

За правилами пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи через першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Положення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не вказують на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Вказаних висновків дійшов і Верховний Суд, зокрема в ухвалах про відмову у відкритті касаційного провадження від 10 жовтня 2019 року у справі № 128/447/19, від 23 січня 2020 року у справі № 522/23013/16-ц тощо.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач та його представник, будучи обізнаними про можливість розгляду справи без їх участі, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали, чим умисно затягували розгляд справи та позбавляли суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що наведені представником позивача причини неявки в судове засідання не можуть вважатись поважними з огляду на наступне.

Судова колегія враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами та доповненнями, постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів також звертає увагу скаржника, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно, тому в діях суду першої інстанції відсутні порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, тому зміні чи скасуванню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Дмитра Олексійовича слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з тим, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року відстрочено скаржнику сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року в сумі 420 грн 40 коп до ухвалення судового рішення апеляційним судом, а апеляційну скаргу залишено без задоволення, із ОСОБА_1 слід стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Дмитра Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в сумі 420 грн 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2020 року.