Справа № 950/1006/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2020 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Лєсної Н.В., позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному провадженні в залі Лебединського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки мотивуючи свої вимоги тим що, з 23.06.2015 року йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 01.07.2016 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_1 , та зареєстрував у належній йому квартирі. Шлюб в подальшому рішенням Лебединського районного суду № 580/827/18 було розірвано. Відповідачка виїхала з належної йому квартири, але з реєстраційного обліку не знялася. Станом на нього у виникли проблеми при оформленні субсидії на сплату житлово-комунальних послуг, так як для цього необхідно врахувати дохід всіх зареєстрованих в будинку осіб. Тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такою що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачки сплачений ним судовий збір при подачі позову.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку (а.с.19, 25), заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.
Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном.
Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу серії НАО 163803 від 23.06.2015 року (а.с.9,10) належить ОСОБА_2 що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Серії ЕЕХ 844503 від 23.06.2015 року (а.с.6).
Відповідно до довідки депутата міської ради № 319 від 11.06.2020 року (а.с.7) в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 , але фактично за даною адресою не проживає.
З заочного рішення Лебединського районного суду Сумської області № 580/827/19 від 21.08.2018 року (а.с.5) встановлено, шо шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 01.07.2016 року в Лебединському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, розірвано.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен зокрема суду повідомили, що знають відповідачку - ОСОБА_1 , ствердили той факт, що вона не проживає у квартирі позивача близько 2 років.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України.
При задоволенні позовних вимог з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 133, 140, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Хотінь Сумського району Сумської області, зареєстрованої АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сімферополь, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму сплаченого ним судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Бакланов Р. В.