Справа № 487/6173/15-ц
Провадження № 2/487/234/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДЕПТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 15-08 від 06.08.2008 року в загальній сумі 373599,75 грн., з яких: 9817,32 доларів США, що еквівалентно 216702,81 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2401,03 доларів США, що еквівалентно 52999,18 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 1701,35 доларів США, що еквівалентно 37554,89 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту (передбачено п.6.2. Кредитного договору); 898,36 доларів США, що еквівалентно 19830,05 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів (передбачено п.6.2 Кредитного договору); 159,50 доларів США, що еквівалентно 3520,77 грн. - 3% річних від простроченої суми за тілом кредиту; 84,22 доларів США, що еквівалентно 1859,07 грн. - 3% річних від простроченої суми за процентами; 19280,20 гривень - штраф за порушення п.4.3.10, п.4.3.15 Іпотечного договору; 990,00 доларів США, що еквівалентно 21852,78 грн. - штраф за порушення п.5.3.6 Кредитного договору.

Позовні вимоги мотивовували тим, що 06.08.2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № 15-08. Згідно кредитного договору ОСОБА_1 було надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 19800,00 доларів США зі сплатою 16 % річних строком до 05.08.2018 року, на придбання садових будинків за договором купівлі-продажу. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань 06.08.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки. В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, яка складається з суми основного боргу, відсотків та штрафних санкцій на загальну суму373599,75 гривень.

11.04.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено заочне рішення, яким позов ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

24.04.2019 року ухвалою суду дане заочне рішення скасовано та справу призначено в загальному порядку.

10.07.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

30.08.2019 року ухвалою суду у справі замінено позивача його правонаступником - ТОВ «Фінансова Компанія «ДЕПТ ФІНАНС».

08.11.2019 року до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 05.08.2018 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.Згідно з умовами Кредитного договору (п. 2.1.) позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Крім того, відповідно до умов Кредитного договору (п. 6.2, 6.3), у разі несвоєчасного погашення кредиту, порушення вимог п.п. 5.3.5-5.3.7 договору, Банк має право вимагати сплати штрафних санкцій у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.1 договору, за кожен день прострочення та штрафу в розмірі 5 % від суми кредиту. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами - кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Таким чином, враховуючи те, що Позивач звернувся до суду 05.08.2015 року, а строк позовної давності за частиною вимог кредитора про стягнення неустойки закінчився в липні 2014 року, на момент подачі позовної заяви Позивач немає підстав для стягнення частини сум неустойки у зв`язку зі спливом позовної давності для даного виду вимог.Умовами спірного договору, а саме пунктом 6.2, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 6.1, 6.3 передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Для забезпечення виконання зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 15-08 від 06.08.2008 р., укладеного між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Позичальником ОСОБА_1 , між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 06.08.2008 р. було укладено Договір поруки за № 15-08, за яким Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно у повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з п. 8.5 Кредитного договору у разі невиконання Позичальником вимог п. 4.4 цього Договору, термін виконання Кредиту вважається таким, що закінчився і, відповідно Позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування Кредитом, комісії, штрафні санкції у розмірах та на умовах, що визначені цим Договором. Відповідно до п.4.4 Кредитного договору виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми Кредиту та інших платежів відповідно до умов цього Договору повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги. Отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Як сказано у позовній заяві, у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, керуючись п.4.4 договору Банком 20.06.2014 р. Відповідачу 1 було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту в 30-денний термін з моменту його отримання. Враховуючи умови Кредитного договору, а саме п.п. 4.4 та 8.5, строк виконання основного зобов`язання було змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив 20.07.2014 р. через 30 календарних днів з дати, коли позичальнику направлено вимогу. Договором поруки від 06.08.2008 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. При вирішенні таких спорів має враховуватися, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки строк виконання основного зобов`язання договором було змінено й строк користування кредитом достроково сплив 20.07.2014 р., тобто через 30 календарних днів з дати направлення Позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 20.01.2015 року, натомість ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернулося до суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 05.08.2015 року. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, також просив справу слухати без участі представника позивача.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, також просив справу розглядати без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 06.08.2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про іпотечний кредит № 15-08.

Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 19800,00 доларів США зі сплатою 16% річних строком до 05.08.2018 року, на придбання садових будинків за договором купівлі-продажу.

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 06.08.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до умов договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Станом на 28.07.2015 рік заборгованість ОСОБА_1 перед Банком в загальній сумі складає 373599,75 грн., з яких: 9817,32 доларів США, що еквівалентно 216702,81 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2401,03 доларів США, що еквівалентно 52999,18 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 1701,35 доларів США, що еквівалентно 37554,89 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту (передбачено п.6.2. Кредитного договору); 898,36 доларів США, що еквівалентно 19830,05 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів (передбачено п.6.2 Кредитного договору); 159,50 доларів США, що еквівалентно 3520,77 грн. - 3% річних від простроченої суми за тілом кредиту; 84,22 доларів США, що еквівалентно 1859,07 грн. - 3% річних від простроченої суми за процентами; 19280,20 гривень - штраф за порушення п.4.3.10, п.4.3.15 Іпотечного договору; 990,00 доларів США, що еквівалентно 21852,78 грн. - штраф за порушення п.5.3.6 Кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з умов Кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - 120 місяців, термін остаточного погашення - не пізніше 05.08.2018 року (п. 1.2 Кредитного договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 2.1 договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов`язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 05.08.2018 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В даному випадку, згідно з умовами Кредитного договору (п. 2.1.) позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Крім того, відповідно до умов Кредитного договору (п. 6.2, 6.3), у разі несвоєчасного погашення кредиту, порушення вимог п.п. 5.3.5-5.3.7 договору, Банк має право вимагати сплати штрафних санкцій у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.1 договору, за кожен день прострочення та штрафу в розмірі 5 % від суми кредиту.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами - кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №15-08 від 06.08.2008 року станом на 28.07.2015 р., ОСОБА_1 здійснила останній платіж 19.12.2013 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2015 року.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, процентів і неустойки, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто:

- для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (враховуючи один рік спеціальної позовної давності відповідно до ст. 258 ЦК України) - строк позовної давності сплив для платежів, які позичальникові потрібно було здійснювати в період до грудня 2014 року включно.

Аналогічні висновки щодо обчислення строків позовної давності з повернення кредитних коштів, процентів та неустойки, містяться в Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі № 6-474цс16, Постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13.

Крім того, позовна заява містить вимоги про стягнення з Відповідачів цілої низки різних штрафних санкцій, а саме:

1) пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1701,35 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 37554,89 грн.;

2) пеня за несвоєчасну сплату процентів 898,36 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 19830,05 грн.;

3) 3% річних від простроченої суми за тілом кредиту 159,50 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 3520,77 грн.;

4) 3% річних від простроченої суми за процентами 84,22 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 1859,07 грн.;

5) штраф за порушення п. 4.3.10, 4.3.15 Іпотечного договору 19280,20 грн.;

6) штраф за порушення п. 5.3.6 Кредитного договору 990 дол.США, що в гривневому еквіваленті складає 21852,78 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 6.2, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 6.1, 6.3 передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 року № 6-2003цс15 та постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017 р.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Договором поруки від 06.08.2008 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів має враховуватися, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як зазначалося вище, сторони Кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання договором було змінено й строк користування кредитом достроково сплив 20.07.2014 р., тобто через 30 календарних днів з дати направлення Позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 20.01.2015 року, натомість ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернулося до суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 05.08.2015 року.

Таким чином, порука припинилася ще 20.01.2015 р. після спливу шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя відповідно до ст.559 ЦК України.

Аналогічні висновки щодо припинення поруки висловлено Верховним Судом України в Постанові від 17.02.2016 р. у справі № 6-2875цс15.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 9817,32 доларів США, що еквівалентно 216702,81 грн.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДЕПТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДЕПТ ФІНАНС» (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33Б, офіс 304; ) заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 15-08 від 06.08.2008 року у розмірі 9817,32 доларів США, що еквівалентно 216702,81 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2167,02 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.02.2020 року.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В.Кузьменко