Ухвала

Іменем України

15 жовтня2020 року

м. Київ

справа № 308/4532/20

провадження № 61-14168ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області в особі начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Петріченка Олексія Олександровича, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області) в особі начальника ГУ ДФС у Закарпатській області Петріченка О. О., в якому просив визнати нанесення йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій та бездіяльності Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у розмірі 1 068 374,30 грн, стягнути з держави Україна на його користь шляхом списання із єдиного рахунку Державної казначейської служби України 643 304,30 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди та 425 070,00 грн за завдану моральну шкоду.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року у відкритті провадження у справі про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 643 304,30 грн відмовлено у зв`язку з тим, що у провадженні цього суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Апеляційний суд виходив з того, що підстави пред`явленого позову є іншими, ніж підстави позову у справі № 308/13063/19. Оскільки ці позови не є тотожними, суд першої інстанції не вправі був відмовляти у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У вересні 2020 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської областізвернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Заявник посилається на те, що встановлені судом апеляційної інстанції обставини не відповідають матеріалам справи. Апеляційний суд залишив поза увагою те, що у даній справі вже є відкрите загальне позовне провадження в частині стягнення моральної шкоди, якої і стосуються наведені у постанові різні часові проміжки. Сума матеріальної шкоди є сталою, вона зазначена як у позовній заяві у справі № 308/4532/20, так і у справі № 308/13063/19. Зазначення ОСОБА_1 у позові додаткового учасника у справі № 308/4532/20 - третьої особи, на підстави для відмови у відкритті провадження не впливає, оскільки така не являється стороною у справі, виходячи з вимог частини першої статті 48 ЦПК України. Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц вже виклала висновок щодо поняття тотожності позовів у розумінні цивільного процесуального закону. Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому його ухвала є законною і обґрунтованою.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Перечинського районного суду Закарпатської області знаходиться справа № 308/13063/19 (ухвала про відкриття провадження від 12 травня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому він просить визнати незаконними дії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо позбавлення його права на вільне володіння майном, тобто, права, яке відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України є одним із непорушних прав людини, внаслідок ухвалення судових рішень про арешт майна в ході проведення органом слідчого управління ФР ГУ ДФС у Закарпатській області розслідування кримінального провадження № 0000020, розпочатого 25 травня 2016 року, стягнути на його користь з держави Україна шляхом списання із єдиного рахунку Державної казначейської служби України 643 304,30 грн матеріальної шкоди та 300 000,00 грн моральної шкоди.

У справі № 308/4532/20 ОСОБА_1 пред`явив позов до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, третя особа - ГУ ДФС у Закарпатській області в особі начальника ГУ ДФС у Закарпатській області Петріченка О. О., про відшкодування матеріальної та майнової шкоди, в якому просить визнати нанесення йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій та бездіяльності Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у розмірі 1 068 374,30 грн та відповідно стягнути на його користь з держави Україна шляхом списання із єдиного рахунку Державної казначейської служби України 643 304,30 грн матеріальної шкоди та 425 070,00 грн моральної шкоди.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що позов по іншій справі, є тотожним позову, який розглядається.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як встановлено апеляційним судом, позов у справі № 308/13063/19 стосується цивільних правовідносин, які відбулися в період часу з 25 травня 2016 року по 16 червня 2017 року, а саме: під час здійснення процесуальних заходів досудового розслідування вищенаведеного кримінального провадження щодо розгляду в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області клопотання ДФС про накладання арешту на майно та клопотання ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України про зняття арешту з майна.

Що стосується цивільних правовідносин у справі № 308/4532/20, то вони охоплюють інший період, після 16 червня 2017 року. Підставою звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції із відповідним позовом став факт, встановлений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 листопада 2017 року у справі № 308/5945/17, якою скасованоухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року про вирішення питання речових доказів у кримінальному провадженні від 25 травня 2016 року № 0000020та відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області щодо вирішення долі речових доказів.

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у справі № 308/13063/19 діє за певних умов в якості відповідача щодо доказування своєї правомірності у наведених у позові обставинах порушення цивільних прав та законних інтересів позивача, а у справі № 308/4532/20 на стороні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області залучена третя особа, яка має самостійний, особливий інтерес у вирішенні спору на користь відповідача. Цей інтерес полягає в тому, що рішення суду зі спору між позивачем і відповідачем так чи інакше впливає на права третьої особи і, щоб захистити свої права, вона повинна захищати права відповідача.

Встановивши, що дані позови не є тотожними, підстави пред`явленого позову є іншими, ніж підстави позову у справі № 308/13063/19, суд апеляційної інстанції правильно скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу для продовження розгляду, оскільки суд не вправі був відмовляти у відкритті провадження у справі № 308/4532/20 за позовом ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області в особі начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Петріченка Олексія Олександровича, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко