Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м.Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області у складі
головуючого судді Мохова Є.І.
за участю секретаря судового засідання Сотченко В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Волноваха цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 12.08.2009 року між сторонами укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір був укладений шляхом підписання відповідачем заяви про надання кредиту, в якій він визнав, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає кредитний договір.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 26.03.2020 року утворилася заборгованість в сумі 133 825,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 4353,81 грн.та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 28.07.2009 р по 31.05.2019 р. в сумі 129 471, 27 грн, яку представник позивача просив стягнути на користь позивача, а також судовий збір 2102 грн.
Ухвалою від 01.07.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до позовної заяви додано його заяву про розгляд справи без його участі, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, подав до суду відзив, у якому вказав, що позов не визнає, оскільки позивачем не підтверджено наявності між ним та позивачем кредитних правовідносин; позивачем не підтверджено зміни кредитного ліміту; анкета-заява відповідача не підтверджує видачі картки, її номеру, зарахування на неї грошових коштів, відкриття рахунку; правила кредитування не підписані ним; строк дії картки закінчився у 2015 році, тому на день подачі позову до суду сплинув строк позовної давності за договором; проценти нараховані незаконно, оскільки з липня 2015 року вона проходить військову службу за контрактом в лавах ВСУ, має статус учасника бойових дій, тому на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» позивач не мав права нараховувати їй проценти до закінчення особливого періоду, який розпочався з березня 2014 року та триває до теперішнього часу. Просила у позові відмовити.
У відповідь на відзив представник позивача надав заперечення, вказавши, що, підписавши заяву на видачу кредиту, відповідач погодився, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта та Тарифами складає кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання. Користуючись кредитною карткою протягом 11 років, будучи обізнаним про розміри процентних ставок, відповідач не звертався до позивача з приводу неправильного нарахування процентів, що свідчить про те, що він погодився з їх розміром. Про факт укладення кредитного договору свідчить копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, наявність у кредитній справі копії паспорту відповідача, її фото з карткою. Під час укладення договору були досягнуті усі істотні умови договору. Отримавши кредитну картку та користуючись нею, відповідач своїми діями підтвердив згоду з умовами договору. Також, представник позивача звернув увагу суду на те, що 12.08.2009 року відповідач підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених 06.03.2020 року, а у позові послався на погодження відповідача з Умовами в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 року. Стосовно думки відповідача щодо незаконного нарахування з початку і до закінчення особливого періоду йому, як військовослужбовцю, процентів за користування кредитними коштами зазначив, що моментом виникнення права не нараховувати процентів за користування кредитом виникло з 17.03.2014 року у осіб, які були військовослужбовцями на час настання особливого періоду. Відповідач не подавав позивачеві документів, що підтверджують його статусу військовослужбовця, тому позивач нараховував йому проценти.
Також зазначив, що виписка по рахунку є первинним документом, відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 року № 578/5, який фіксує факт виконання госоперації, тому саме цим документом підтверджується операційний рух грошових коштів по рахунку відповідача. За умовами договору, кредитний договір пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання зобов`язання. Оскільки кредитна картка має відновлювальну кредитну лінію, відповідач може користуватися кредитною карткою в межах строку її дії. Строк дії виданої відповідачеві картки - до 02.2024 року ( згідно наявної у матеріалах справи довідки про видачу кредитних карт), тому посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставними.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши відповідність обставин, на яких вони ґрунтуються, нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про часткове задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
За вимогами ст.526, 529 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події
Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ст. 625 ЦК України передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу.
Згідно з вимогами ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
З анкети - заяви відповідача на видачу кредиту встановлено, що 12.08.2009 року відповідач звернулася до позивача з заявою на видачу кредиту, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку була ознайомлена, погодилася із запропонованими умовами та визнала, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить кредитний договір. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт та проінформувати клієнта (відповідача) про розмір початково встановленого кредитного ліміту в Пам`ятці клієнта. У заяві оговорено розмір процентної ставки 2,5 % на залишок заборгованості, сума кредитного ліміту, яку бажає отримати клієнт- 500 грн. Заява підписана відповідачем. ( а.с.27)
З довідки про видані відповідачеві кредитні картки встановлено, що 28.07.2009 року йому було видано картку зі строком дії до 07/13; 19.10.2010 р. видано картку зі строком дії до 07/15. ( а.с.26)
З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення боргу ( а.с.5-18).
З доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що вони не містять підпису відповідача. ( а.с.28-36)
Таким чином встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, яким встановлено початкову суму кредитного ліміту - 500 грн, процентну ставку в розмірі 2,5% на залишок заборгованості, тобто, 30 % на рік.
Надані позивачем умови та правила надання банківських правил суд не враховує у якості складової кредитного договору, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) де було зазначено, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тому позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без підтвердження того, що відповідач був ознайомлений з конкретними запропонованими позивачем Умовами та правилами банківських послуг, надані позивачем Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки не були підписані відповідачем, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, зазначив, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому, враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Враховуючи, що за зобов`язанням між сторонами кредитні кошти відповідачем не повернуті, тому з урахуванням позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення процентів суд зазначає таке.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Позивач перебуває на військовій службі з 26.07.2017 р., є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією військового квитка, посвідченням серії НОМЕР_2 , довідками військовою частини. ( а.с.58, 59-67, 68,69)
Зазначене свідчить про те, що позивач неправомірно нарахував відповідачеві проценти за період його перебування а службі, з 26.07.2017 року по 31.05.2019 р.
Стосовно нарахованих процентів за період з 28.07.2009 р по 25.07.2017 р. суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .
Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Частиною 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За вимогами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, що була заявлена до ухвалення ним рішення.
Згідно висновку Верховного Суду України від 08.06.2016 року, викладеного у справі 6-300цс15,- за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надасть пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), я свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За правовою позицією Верїховного Суду України, викладеній у постанові від 19.03.2014 року у справі 6-14 цс 14, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст..257 ЦК країни) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст..261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
З заяви на видачу кредиту встановлено, що сторонами не було визначено періодів сплати платежів, тому строк позовної давності у даному випадку необхідно рахувати з часу закінчення строку дії кредитної картки, тобто, з 31.07.2015 р. Доводи представника позивача про строк дії картки до 2024 року суд не приймає до уваги, оскільки доказів отримання відповідачем кредитної картки з таким терміном дії суду не надано.
Також, суд не приймає до уваги відомості з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, де зазначено про здійснення відповідачем платежу 18.06.2017 року на суму 12,50 грн, оскільки з виписки за договором міститься інформація, що погашення простроченої заборгованості було здійснено автоматично з карти 41**46, належність якої відповідачці представником позивача не було доведено.( а.с.20)
Таким чином встановлено, що між сторонами діють договірні відносини, строк дії договору - до 31.07.2015 року. Представник позивача звернувся до суду з позовної заявою 08.05.2020 року. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення процентів та відмовити у їх задоволенні.
З урахуванням висновків про часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню частково судовий збір в сумі 68,10 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.253, 257 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 353, 354 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 12.08.2009 р. року в розмірі 4353,81 грн та судовий збір в сумі 68,10 грн, а всього 4421,91 ( чотирі тисячі чотириста двадцять одна) грн.91 коп.
Позивач - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д, поштовий індекс 01001; код ЄРДПОУ 14360570.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Є.І.Мохов