Справа № 453/435/20
№ провадження 2/453/227/20
про залишення позовної заяви без руху
06 квітня 2020 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртранснафта», в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Костя Ігоря Юрійовича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
01.04.2020 року в інтересах позивача ОСОБА_1 його представниця, адвокатеса Остимчук О.О. звернулась до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до АТ «Укртранснафта», в.о. генерального директора АТ «Укртранснафта» Костя І.Ю. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175 та 177 ЦПК України в наступному.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судом встановлено, що позивач звертаючись до суду, документ про сплату судового збору не подав.
При цьому вимоги позивача не є такими, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору в повному обсязі заявлених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відтак, вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та покладення на в.о. генерального директора АТ «Укртранснафта» ОСОБА_3 обов`язку покрити шкоду, заподіяну АТ «Укртранснафта» у зв`язку з оплатою працівникові ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є вимогами при пред`явленні яких позивач звільняється від сплати судового збору.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Порядок та строки виплати заробітної плати визначені в статті 115 КЗпП України.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу є іншим видом виплат, який, як і зазначено представницею позивача адвокатесою Остимчук О.О., врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995року, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для даного стягнення проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Таким чином, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є тотожною до вимог про стягнення заробітної плати, а тому не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 22 травня 2015 року, яка набрала чинності 1 вересня 2015 року, судовий збір не сплачується.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .
Відповідно до постанови Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Тобто, Верховний Суд прийшов до висновку, що п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» чітко визначено вимоги, які випливають з норм трудового законодавства, які не підлягають оплаті судовим збором при зверненні до суду.
Таким чином, позивач не звільнений від сплати судового збору в частині трьох вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу є позовною вимогою майнового характеру, обчислюється судом при ухваленні рішення і на даний час суму до стягнення визначити неможливо, сума судового збору має бути визначена виходячи з мінімальної суми, визначеної законом.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено в розмірі 2102,00 гривні.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя -
п о с т а н о в и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртранснафта», в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Костя Ігоря Юрійовича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя В. Я. Курницька