20 лютого 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
при секретарі Романенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідачів до суду на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області та за місцем реєстрації.
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача ОСОБА_1 на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 06.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. за реєстровим №1008, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35979683 від 06.04.2015 року.
01.08.2017 року сталося затоплення квартири ОСОБА_1 . Затоплення сталося через недбале ставлення власника до стану сантехнічного обладнання системи холодного водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_2 . Зазначені факти підтверджуються актом від 04.10.2017 року, який складено ПП «Жилтранс».
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №132864839 від 01.08.2018 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу №1883 від 09.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В.
У відповідності із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистім немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідно до ст.319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 року (із змінами та доповненнями згідно постанови КМ України №45 від 24 січня 2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не на дано будь-яких належних чи допустимих доказів, які б спростовували обставини, зазначені в акті від 04.10.2017 року, звіті про незалежну оцінку матеріального збитку нанесеного нерухомому майну в наслідок залиття.
Тому, суд вважає доведеним факт, що шкода заподіяна позивачу у вигляді пошкодження квартири позивача ОСОБА_1 сталась з вини відповідача.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки).
Згідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
До збитків відносяться витрати за складання висновку спеціаліста в сумі 2976 грн., що підтверджується рахунком №23 від 14.08.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до акту про виконання робіт позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., до виконаних робіт входить усна консультація з питань порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, ознайомлення з матеріалами; підготовка позовної заяви до суду про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, заяви про забезпечення позову, що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.08.2018 року. Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 3000 грн., суд вважає за доцільне дану вимогу задовольнити.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 22, 319, 1166, 1192 ЦК України суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та 704,80 грн. сплачений судовий збір.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст.355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І.Майдан