Справа № 314/5597/19
Провадження № 2/314/472/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

Головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна A.B.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/5597/20 за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер її рідний брат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30 квітня 2014 року видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . За життя, ОСОБА_3 , на підставі рішення Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 21.12.2000 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження права власності на земельну ділянку, Кіровською сільською радою (наразі зазначена сільська рада об`єднана в Павлівську ОТГ), видано Державний акт на право власності на землю серія ЗП 00004-005327, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 387. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину ОСОБА_3 , був їх батько ОСОБА_4 1926 року народження, який на момент смерті мешкав разом з ним у АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується довідкою виконкому Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-36/542 від 20.11.2019.

У подальшому, у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку та здійснити державну реєстрацію права власності на неї.

Після смерті її брата, ОСОБА_3 , її батько ОСОБА_4 постійно мешкав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки, у зв`язку з віком та тяжкою хворобою потребував постійного догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, про що ІНФОРМАЦІЯ_4 , було видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 . На момент смерті останній постійно проживав з позивачем за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0002575, яке розслідувалося слідчим відділом Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за фактом смерті ОСОБА_4 . Крім того, місце проживання ОСОБА_4 можуть підтвердити свідки. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом всього майна ОСОБА_4 , в тому числі зазначеної земельної ділянки , право власності на яку не було перереєстровано у встановленому законодавством порядку. Оформити своє право власності на вказану земельну ділянку, звернувшись до нотаріуса, позивач не може, оскільки у неї відсутній буд-який правовстановлюючий документ, який би підтверджував, що вказана земельна ділянка належала спадкодавцю - її батьку ОСОБА_4 . Щодо цього питання позивач зверталася до нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфової О.М. , однак їй було відмовлено у видачі будь-яких документів. Право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_3 виникло на підставі державного акту на право власності на землю серія ЗП 00004-005327, а за ОСОБА_4 , у зв`язку з наслідуванням за законом всього майна, яке належало ОСОБА_3 .

Викладені обставини позивачка вважала підтвердженими державним актом на право приватної власності на землю серія ЗП 00004-005327, довідкою 01-36/541 від 20.11.2019, довідкою 01-36/542 від 20.11.2019, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 , заявою ОСОБА_5 від 01.12.2019, заявами ОСОБА_6 від 05.12.2019, копією постанови № 1968/02-31 від 16.10.2019, розрахунком нормативної грошової оцінки.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи ст. ст. 16, 392, 1216, 1218, 1225,1268,1296 ЦК позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

20 січня 2020 року судом відкрито провадження у цій справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року витребувано у Вільнянської державної нотаріальної контори витяг із спадкового реєстру та завірену копію спадкової справи ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також витребувано із Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області копію постанови про закриття кримінального провадження № 0002575.

За результатами підготовчого засідання 11 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 28.07.2020 року.

У судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 , її представник, ОСОБА_2 , які на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, просив прийняти законне та обґрунтоване рішення, звернувши увагу на те, що документів на підтвердження пропущення строку для прийняття спадщини позивачем так само на підтвердження прийняття спадщини відповідно до ст.1268 ЦК не надано.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Батьком позивачки ОСОБА_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданого 22.06.1971 року Заводським РАГС у м. Запоріжжя з урахуванням зміни дошлюбного прізвища позивачки « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 12.01.1990 Заводським РАГС у м. Запоріжжя.

Крім того, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_3 , виданого 1970 року Жовтневим ЗАГС у м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є братом позивачки ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30 квітня 2014 року видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

За життя, ОСОБА_3 , на підставі рішення Кіровської сільської ради Вільнянського району, Запорізької області № 9 від 21.12.2000 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження права власності на земельну ділянку, Кіровською сільською радою (наразі зазначена сільська рада об`єднана в Павлівську ОТГ), видано Державний акт на право власності на землю серія ЗП 00004-005327, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 387.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки виконкому Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-36/541 від 20.11.2019 року померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 був зареєстрований та мешкав в АДРЕСА_1 з 1990 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно довідки виконкому Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-36/ 542 від 20.11.2019 року ОСОБА_4 проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 без реєстрації з 2001 року по день смерті сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За змістом заяви від 01.12.2019 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 , що мешкає за адресою АДРЕСА_3 та заяви від 05.12.2019 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_4 вбачається що ОСОБА_3 проживав разом із сином в с. Вівчарне з 2000 року, а після смерті дружини та сина переїхав у м. Запоріжжя до своєї дочки за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначене щодо проживання ОСОБА_4 разом із сином в с. Вівчарне та подальший переїзд до своєї дочки після смерті сина підтвердила й допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_5 .

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачений Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для її обмеження й як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.23 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину,батько позивачки ОСОБА_4 проживав зі своїм сином ОСОБА_3 (братом позивачки) на момент його смерті й оскільки не звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини в строк шість місяців з часу відкриття спадщини, то суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 за життя своєчасно прийняв спадщину після смерті свого сина ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ОСОБА_4 , про що 09 липня 2016 року видано Запорізьким міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 .

Згідно відповіді завідуючої Вільнянської державної нотаріальної контори Єфграфової О.М. від 02.04.2020 року № 587/01-16 спадкова справа після померлого ОСОБА_4 не заводилася. Інших даних про можливих спадкоємців першої черги за законом які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 крім його дочки, позивачки по справі, матеріали справи не містять .

Так, на момент своєї смерті ОСОБА_4 фактично проживав разом зі своєю дочкою, позивачем по справі, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується як вищезазначеними доказами, у тому числі показаннями свідка, а також наступними документами: чинною постановою про закриття кримінального провадження №30002575 від 16 липня 2016 року, згідно якої труп ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 був виявлений за вищезазначеною адресою, а показаннями родичів встановлено, що ОСОБА_4 останнім часом хворів, причиною смерті якого стала у тому числі гостра серцево-судинна недостатність ; копією паспорту позивача з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_2 з 12.12.2000 по 23.07.2019 року; копією витягу з будинкової книги за адресою АДРЕСА_2 , в якій міститься запис про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфовою О.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 гр. ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском відповідного строку та відсутності відповідної реєстрації місця проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті .

За змістом роз`яснень наданих в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 гр. ОСОБА_3 відмовлено, а ОСОБА_4 за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину й відповідно не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку, у зв`язку з чим у останнього були відсутні правовстановлюючі документи на спірне спадкове майно, то за таких обставин суд вважає, що необхідним способом захисту прав позивача є визнання судом його права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Таким чином, відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті брата позивачки ОСОБА_3 , не є перешкодою для реалізації позивачем права на прийняття спадщини після смерті батька позивачки ОСОБА_4 , який як встановлено судом прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі 523/3522/16-ц.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину й іншим шляхом поновити свої спадкові права, крім визнання судом права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача ОСОБА_4 , позивач не має можливості оскільки померлий батько не оформлював спадкові права й не отримував правовстановлюючі документи, проте за свого життя у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадкове майно від померлого брата позивачки ОСОБА_3 .

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що позивачка єдина спадкоємиця після смерті свого батька, ОСОБА_4 , на день смерті проживала разом з ним, то суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька, ОСОБА_4 - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_6 , до Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, Вільнянський район, с. Павлівське, вул. Залізнична, буд. 28, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на земельну ділянку площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП 00004-005327, виданого 20.08.2001 Кіровською сільською Радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 387, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька, ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 07.08.2020.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

07.08.2020