ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4499/20 Справа № 206/6043/19 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни про скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення запису про право власності,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з багаторазово уточненим позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»), який є правонаступником акціонерного товариства Укрсоцбанк (далі АТ Укрсоцбанк), третя особа - Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос О.В., про скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення запису про право власності, мотивуючи його тим, що 17 серпня 2006 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладеного іпотечний договір №095/65-IP, за умовами якого вона надала в іпотеку банку належний їй на праві власності, на підставі договору дарування від 04 липня 2006 року, будинок АДРЕСА_1 .

Вказаний іпотечний договір між нею та банком було укладено в якості забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №095/64-ДК від 17 серпня 2006 року.

Вказувала, що 14 листопада 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. було вчинено виконавчий напис ВМА №659441, за яким було запропоновано ПАТ «Укрсоцбанк» звернути стягнення на нерухоме майно (домоволодіння), розташоване у АДРЕСА_1 , та на підставі вказаного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження та накладено арешт на належне їй домоволодіння, втім 19 жовтня 2017 року вона звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягаю виконанню та рішенням суду від 30 жовтня 2018 року її позов було задоволено в повному обсязі.

Зазначала, що 14 березня 2019 року їй стало відомо, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про право власності №30300260 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45534486 від 14 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос О.В. Даний запис встановлював право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на будинок, розташований в Дніпропетровськ вул.Марії Приймаченко (Жовтнева),59. Підставою виникнення права власності на вказаний будинок у ПАТ «Укрсоцбанк» є вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості №163/18, видане 07 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк».

Посилаючись на те, що вимога про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги їй не надсилалися, тобто було допущено порушення проведеної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №095/65-ІР, а прийняття рішення про внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ПАТ «Укрсоцбанк» щодо будинку є безпідставними та протиправними, а тому просила суд ухвалити рішення, яким скасувати запис №30300260 про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк на підставі рішення, індексний номер 45534486 від 14 лютого 2019 року, про реєстрацію права власності» на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б - гараж; Г - вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218, крім того лишки площею 378,0 кв.м, прийняте Обласним комунальним підприємством "Софіївське бюро технічної інвентаризації" в особі державного реєстратора Волос О.В.; поновити запис про право власності на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б - гараж; Г - вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218, крім того лишки площею 378,0 кв.м за нею, ОСОБА_3 .

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вони надіслали ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, також залишив без увагу практику Верховного Суду, викладену в постановах з подібних правовідносин, наголошували на тому, що договором іпотеки встановлений такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як передача права власності на нього іпотекодержателю в порядку встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони по справі не скористались.

13 жовтня 2020 року о 08 годині 06 хвилин на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відкладення слухання справи у зв`язку із бажанням сторін укласти мирову угоду по справі.

Колегія суддів вважає, що дана заява до задоволення не підлягає, оскільки до неї не додано жодних належних та допустимих доказів.

Крім того, в силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Справа у провадження апеляційного суду перебуває з 19 березня 2020 року та відкладалась 5 разів.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими, доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 17 серпня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», найменування якого змінено на АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №095/64-ДК, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 140 000 доларів США зі сплатою 13,00% річних та комісій, з кінцевим терміном повернення до 15 серпня 2016 року (т.1 а.с.19-20).

В той же день, 17 серпня 2006 року між банком та позивачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №095/65-ДК, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США зі сплатою 13,00% річних та комісій, з кінцевим терміном повернення до 15 серпня 2016 року (т.1 а.с.21-22).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаними договорами кредиту між ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №095/65-IP, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з: літ.«А-1» - житловий будинок (шлакоблочний, обкл. цеглою) загальною площею 83,6 кв.м, житловою площею 51,0 кв.м; літ.«В-2» житловий будинок (цегловий) загальною площею 330,2 кв.м, житловою площею 157,1 кв.м, літ. «Б» - гараж (цегловий), літ. «Г» - убиральня (цеглова), літ.«Д»,«Ж» - навіси, І-ІІ, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.153-155)

Статтею 4 цього договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація.

Так п.4.1 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання 1 та/або позичальником основного зобов`язання 2 за договорами кредиту Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.6 договору визначено, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно п.6.2. усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або врученні особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 листопада 2019 року право приватної власності на домоволодіння у АДРЕСА_1 , 11 лютого 2019 року зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі вимоги/іпотечного повідомлення про дострокове погашення заборгованості, №163/18, виданий 07 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк», кредитного договору №095/65-ДК від 17 серпня 2008 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 , іпотечного договору №095/65-IP, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 , підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45534486 від 14 лютого 2019 року, ОСОБА_7 , Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровська область, номер запису про право власності 30300260 (т.2 а.с.112-116).

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 листопада 2019 року наявний запис про обтяження №30300395 від 09 січня 2009 року, а саме арешт нерухомого майна ОСОБА_6 внесений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АА №942981 від 09 січня 2009 року Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Станом на час формування вказаних відомостей запис про обтяження №30300395 є актуальним.

Відповідно до звіту №ВА 180904-110 про незалежну оцінку вартості домоволодіння у АДРЕСА_1 , вартість об`єкту оцінки складає 3 449 831 грн. (т.1 а.с.77-104).

07 лютого 2018 року за вих. №163/18 ПАТ «Укрсоцбанк» направили ОСОБА_8 на адресу: АДРЕСА_1 , повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором №095/65-ДК шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням.

У вказаному повідомленні вимагали сплатити борг за кредитним договором, розмір якого, станом на 31 січня 2018 року, складає 119 006,44 долари США, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.01.2018 складає 3 333 226,51 грн.

Також попереджено, що в порядку ст.ст.35,36 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.74).

На підтвердження відправлення вказаного повідомлення ОСОБА_6 банком надано реєстр відправлень, квитанцію та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 без дат та підписів про отримання (т.1 а.с.74-76).

На виконання ухвали суду від 23 січня 2020 року, Відділ реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надали листа, яким повідомили, що станом на 28 січня 2020 року документи реєстраційної справи №101 щодо реєстраційних дій державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Київа Розсоха С.С. на зберігання не надходили (т.2 а.с.1)

Проте, надав копії (виготовлені шляхом сканування) оригіналів документів, які додавались до заяв з державного реєстру речових прав, серед яких зокрема: довіреність від АТ «Альфа-Банк», згідно якої уповноважено Блінцова І.В. самостійно підписувати від імені банку певний перелік документів; договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2019 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк»; додаток 1 до вказаного договору, а саме реєстр іпотечних договорів з переліком заставленого майна, договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2019 року, укладений між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк»; додаток 1 до вказаного договору, а саме реєстр іпотечних договорів з переліком заставленого майна; іпотечний договір №095/65-IP від 17 серпня 2006 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 ; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 без зазначення дати отримання та підпису отримувача; договір кредиту №095/65-ДК від 17 серпня 2006 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 (т.2 а.с.2-110).

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року (т.1 а.с.69)

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п.2.1. протоколу) (т.1 а.с.64-68).

Згідно п.1 Передавального акта від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15 жовтня 2019 року (т.1 а.с.70-73).

Задовольняючи повністю позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Альфа-Банк» не надано доказів отримання письмової вимоги про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; відповідно звернення стягнення розпочато до спливу тридцяти денного строку з дня отримання цієї вимоги, прийшов до висновку, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не відповідає положенням законодавства, а тому запис про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» підлягає скасуванню; та прийняв до уваги висновки, викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №755/5072/17 провадження №14-100цс19.

Втім колегія суддів не погоджується у повній мірі з висновками суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для повного задоволення позовних вимог та поновлення права власності позивача на лишки площею 378,0 кв.м за нею у зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»)

Згідно з частинами першою та третьою статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз вказаних норм матеріального права, дає підстави дійти висновку про те, що вибір способу правового захисту належить іпотекодержателю, задоволення вимог за рахунок іпотечного майна підлягає урахуванню при вирішенні позову про стягнення заборгованості за кредитними договором. Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Під час розгляду справи даної категорії суди мають врахувати висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі №205/578/14-ц, провадження №14-48цс19).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10,18 Закону №1952-IV та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №638/20000/16-ц, провадження №14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року №211.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на те, що банком при здійсненні дій направлених на реєстрацію за собою права власності не було надано законодавчо передбачений документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя.

Позивач заперечувала факт отримання вимоги, а банк не довів належними та допустимими доказами протилежного.

Наявність у матеріалах справи копії письмової вимоги не свідчить про її отримання іпотекодавцем та не підтверджує даний факт, а натомість спростовує його, оскільки на зворотньому боці поштового повідомлення про відправлення вимоги міститься відмітка про повернення її відправнику за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с.76 зворотній бік).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу «відправлення». Зокрема:(а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу;(б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом. Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено їй за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання;(в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене. «Письмове повідомлення» включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом.

Підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці. Загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей».

Таким чином посилання апеляційної скарги на те, що матеріали даної справи містять повідомлення про відправлення вимоги, що свідчить про дотримання ними законодавчо встановленої процедури, а тому позовні вимоги є необґрунтованими спростовуються зазначеним вище.

Доводи апеляційної скарги стосовно неврахуванням судом першої інстанції обставини справи є хибними.

Посилання апеляційної скарги банку на неврахування судом першої інстанції практики Верховного суду в постановах колегій суддів судових палат Касаційного цивільного суду по справам №607/4911/16, №712/15975/17, №718/2468/18, №361/5027/16, №490/3505/17 не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки в постановах, на які посилається апелянт, зроблено висновки про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки він не зупиняє та не змінює дії решти нормативно-правових актів, у тому числі тих, які регулюють порядок проведення державної реєстрації, і не може бути правовою підставою для відмови у прийнятті заяви на проведення реєстраційної дії та відмови у державній реєстрації, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про скасування запису №30300260 про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ Укрсоцбанк на підставі рішення, індексний номер 45534486 від 14 лютого 2019 року, про реєстрацію права власності на домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б - гараж; Г - вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218, крім того, лишки площею 378,0 кв.м, прийняте Обласним комунальним підприємством "Софіївське бюро технічної інвентаризації" в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни.

Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач в іпотеку банку передавала саме домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б - гараж; Г - вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м (т.1 а.с.17-22), а тому правові підстави для поновлення її права власності на лишки площею 378, кв.м. в рамках розгляду даної справи відсутні.

В іпотечному договорі відсутні будь-які відомості про лишки земельної ділянки площею 378,0 кв.м.

Позивачем не надано жодних доказів стосовно вказаної частини позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині повного задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з подальшим ухваленням рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни, про скасування рішення про державну реєстрацію та поновлення запису про право власності задовольнити частково.

Скасувати запис №30300260 про проведену державну реєстрацію права власності за ПАТ Укрсоцбанк на підставі рішення, індексний номер 45534486 від 14 лютого 2019 року, про реєстрацію права власності на домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б-гараж; Г- вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218, крім того, лишки площею 378,0 кв.м, прийняте Обласним комунальним підприємством "Софіївське бюро технічної інвентаризації" в особі державного реєстратора Волос Олени Володимирівни.

Поновити запис про право власності на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 - житловий будинок, загальною площею 83,6 кв.м та житловою площею 51,0 кв.м; В-2 - житловий будинок загальною площею 330,2 кв.м та житловою площею 157,1 кв.м; Б-гараж; Г - вбиральня; Д,Ж - навіси; 1-11, І-ІІІ - споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 600 кв.м. на підставі рішення Придніпровської міськради від 13 вересня 1960 року за №16/218 за ОСОБА_9 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.