Номер провадження 2 З/638/359/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря судового засідання Рассохи В. Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

установив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кайдашов Віталій Сергійович на підставі ордера серія АХ № 1024824 від 18.09.2020 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 234, виданого на підставі рішення кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури міста Севастополя від 15.06.2012 р. № 168, звернувся 24.09.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) по Ѕ ідеальної частки в праві власності на автомобіль Nissan Qashqai, 2016 р. в., державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN код: НОМЕР_4 без його реального поділу, залишивши це майно в спільній частковій власності вказаних осіб. Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) по Ѕ ідеальної частки в праві власності на однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 32,8, житлова площа (кв. м.) 16,3, адреса: АДРЕСА_1 , без її реального поділу, залишивши це майно в спільній частковій власності вказаних осіб. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кайдашов Віталій Сергійович, звернувся 24.09.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд заборонити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) вчиняти будь які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, передання в іпотеку, заставу чи будь які інші юридично значущі дії щодо належного їй та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності майна, а саме:

автомобіль Nissan Qashqai, 2016 р. в., державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN код: НОМЕР_4 ;

однокімнатна квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, опис об`єкта: загальна площа (кв. м.): 32,8, житлова площа (кв. м.) 16,3, адреса: АДРЕСА_1 .

Заборонити третім особам (у т. ч. департаменту реєстрації Харківської міської ради, регіональному сервісному центру Головного сервісного центру МВС в Харківській області) вчиняти будь які дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації, передання в іпотеку, заставу чи будь які інші юридично значущі дії щодо належного їй та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності майна, а саме:

автомобіль Nissan Qashqai, 2016 р. в., державний номерний знак НОМЕР_3 , VIN код: НОМЕР_4 ;

однокімнатна квартира реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, опис об`єкта: загальна площа (кв. м.): 32,8, житлова площа (кв. м.) 16,3, адреса: АДРЕСА_1 .

Направити ухвалу суду про забезпечення позову до виконання зацікавленим особам.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 13.10.2020 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначається, що автомобіль Nissan Qashqai, 2016 р. в., державний номерний знак НОМЕР_3 , та однокімнатна квартира загальною площею 32,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 придбані позивачем та відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. Відповідач як титульний володілець вказаного вище майна може на власний розсуд вжити заходів до його відчуження, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 1 статті 150 цього Кодексу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Із заяви про забезпечення позову та доданих документів вбачається, що позивач має намір поділити майно, яке було придбано подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі, позивач зазначає, що відповідач, як титульний володілець вказаного вище майна, може на власний розсуд вжити заходів до його відчуження. Позивач у заяві про забезпечення позову посилається на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, без надання доказів цього, що не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тому суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 258 260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: