Справа № 127/3084/20
Провадження № 22-ц/801/784/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 рокуСправа № 127/3084/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Мазур Олександр Валентинович,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мазура Олександра Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року, постановлену у складі судді Борисюка І. Е.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре») про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час перебування за кордоном, її син - ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 липня 2019 року. Місце смерті - м. Роудніце-над-Лабем, район Літомержеце, Чеська Республіка.

Указує, що 25 квітня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ТДВ «СК «Київ Ре» договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон, на підтвердження чого йому було видано страховий поліс KRN № 1454773 від 25 квітня 2019 року. Відповідно до вказаного договору страхування «страховий захист надається згідно із рішенням Ради ЄС 2004/17/EG відносно медичного страхування подорожуючих осіб».

Договором страхування передбачено наступні умови: програма страхування - «В» група ризику 1, 2, 3, 4; період страхування з 25 квітня 2019 року по 15 листопада 2019 року; територія - «Увесь світ»; страхова сума 60 000 євро; франшиза - 0 євро. При цьому програма страхування «В», за якою було укладено договір страхування, включає в себе здійснення страхових виплат за програмою «А» + адміністративні послуги.

Складовою частиною страхового договору (полісу) є Умови страхування подорожуючих за кордон за Правилами добровільного страхування медичних витрат від 12 липня 2013 року (далі - Умови страхування).

Пунктом 2.1. розділу 2 Умов страхування передбачено, що страховик та страхувальник уклали цей договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із життям, здоров`ям застрахованої особи, під час подорожі (поїзди) за межами України, її непередбачуваними медичними та додатковими витратами, які були безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку та сплачені на території тієї держави, куди здійснювалася подорож (поїздка).

Згідно із пунктом 3.1. Умов страхування одним із страхових ризиків за указаним договором являється смерть застрахованої особи у зв`язку із гострим захворюванням або нещасним випадком, що в свою чергу передбачає виплату страхового відшкодування у випадку смерті застрахованої особи.

Крім того, відповідно до п. 4.1.1. Умов страхування, відшкодуванню, серед іншого, підлягають витрати на репатріацію тіла у разі смерті застрахованої особи.

Позивач самостійно оплатила доставку (транспортування) тіла померлого ОСОБА_2 з Чехії в Україну в сумі 1900 Євро, яка еквівалентна 55 784,00 грн, що підтверджується товарним чеком №14/07/19 від 14 липня 2019 року.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Білоус О.Б. від 10 січня 2020 року № 01/02-14 єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.4. Умов страхування виогодонабувачем у разі смерті повнолітньої застрахованої особи є її спадкоємець .

23 липня 2019 року вона направила відповідачу через асистуючу компанію повідомлення про страховий випадок та копії відповідних документів, цим самим здійснивши повідомлення страховика про страховий випадок.

Однак, до цього часу відповідачем жодних дій, спрямованих на здійснення страхової виплати позивачу або запиту інших необхідних документів не вчиняється при цьому відповідачем ігнорується заяви про здійснення страхового відшкодування. Посилаючись на те, що не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії (бездіяльність) відповідача, ОСОБА_2 просила стягнути з ТДВ «СК «Київ Ре» на її користь суму страхового відшкодування згідно із договором страхування (страхового полісу) KRN № 1454773 від 25 квітня 2019 року у розмірі 1 647 336 грн, а також відшкодування витрат на репатріацію (транспортування тіла) ОСОБА_2 з Чехії в Україну в сумі 55 784,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року цивільну справу № 127/3084/20, за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»» про стягнення страхового відшкодування, передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Постановляючи цю ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 не є споживачем, оскільки позов заявлений спадкоємцем, а тому дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області і її необхідно передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, оскільки місцезнаходження відповідача м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 13-Б, тобто на території Печерського району м. Києва.

В апеляційній скарзі Мазур Олександр Валентинович , в інтересах ОСОБА_1 , посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вищевказану ухвалу суду скасувати, а справу передати до Вінницького міського суду Вінницької області для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до іншого суду, оскільки вона є споживачем та відповідно до п. 2, 5 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на відносини, що виникають з договорів страхування.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до суду посилалась на те, що на правовідносини, які виникають з договорів страхового відшкодування, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, вказаний позов відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК України, може пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року цивільну справу № 127/3084/20, за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування, передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Постановляючи цю ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 не є споживачем, оскільки позов заявлений спадкоємцем, а тому дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області і її необхідно передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, оскільки місцезнаходження відповідача м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 13-Б.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Згідно із частиною 5 статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію (будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб) для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, положення цього Закону, зокрема, поширюються на правовідносини, що виникають безпосередньо між фізичної особою, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити послугу, що надається, та суб`єктом господарювання, який надає такі послуги.

Пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку виникли відносини з договору страхування, а тому вони підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, з огляду на те, що споживачем у розумінні цього Закону був син позивачки - ОСОБА_2 , з яким і було укладено договір страхування, а тому у даній справі на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Правовідносини ж, що склалися між сторонами у даній справі, виникли у зв`язку з спадкуванням ОСОБА_1 прав та обов`язків після смерті її сина, в тому числі і на можливу виплату страхового відшкодування, та не носять договірний характер, тому на них не поширюється дія вказаного Закону.

Таким чином, посилання скаржника в апеляційній скарзі на п. 2, 5 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5 та положення Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Окрім цього, також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 03 вересня 2019 року по справі № 313/2023/19, у якій вказано, що суд на стадії відкриття провадження у справі не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач особисто вказує у позовній заяві, що договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон було укладено між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Київ Ре», а позивачка являється у цих правовідносинах вигодонабувачем, відповідно до п. 1.4 Умов страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для передання справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мазура Олександра Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук