Справа № 274/6947/20
Провадження № 2-о/0274/129/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області померла його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки мати заявника померла на тимчасово окупованій території, він не має можливості зареєструвати її смерть у встановленому законом порядку, а тому позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері для оформлення спадкових прав. Тому просить встановити факт, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області.

Сторони до суду не з`явились, представник заявника надала заяву про розгляд справи в її відсутності, заяву підтримує.

Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 є громадянином України, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , померла ОСОБА_3 являється його матір`ю.

Згідно довідки про причину смерті №128 від 21.05.2020 року Патолого-анатомічного відділу Ровенської центральної міської багатопрофільної лікарні ЛНР, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок дифузного кардіосклерозу.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.05.2020 року, виданого відділом РАЦС м.Ровеньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ровеньки Луганської області.

При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації смерті заявниці було відмовлено з тих підстав, що для підтвердження факту смерті пред`явлено недійсний документ, оскільки він виданий органом, створеному у порядку, не передбаченому законами України, а тому будь-який акт виданий цим органом та посадовими особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що свідоцтво про смерть ОСОБА_3 є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно частин 1 та 2 ст. 18 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Згідно частин 1 та 2 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 ст. 3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному ЗУ "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" №5492-УІ 20.11.2012 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно п. 2 ч. 1, 4 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявник, окрім судового порядку позбавлений можливості довести факт смерті матері - ОСОБА_3 , що має юридичне значення з метою реалізації своїх спадкових прав, тому суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст.ст. 4, 43, 49, 89, 263-265, 293, 294 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про Державну реєстрацію актів цивільного стану", главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", суд-

В и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Грязнуха Петровського району Саратовської області Російськї Федерації, громадянки України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Ровеньки Луганської області, внаслідок дифузного кардіосклерозу.

Рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.М.Вдовиченко