233 № 233/765/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
06 квітня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що йому на підставі договору дарування від 03 квітня 1996 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-1392, належить квартира АДРЕСА_2 .
За вказаною адресою розташування його власності зареєстрована його колишня дружина відповідачка у справі. Вони з відповідачкою розірвали шлюб 28.02.2008, актовий запис за № 19. Як він дізнався від паспортиста КП «СЕЗ», його колишня дружина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на ОСОБА_4 .
Після розірвання шлюбу, за його згодою, відповідачка мешкала у спірному жилому приміщення разом з їх спільною дочкою ОСОБА_5 , а він мешкав за іншою адресою.
В 2016 році дочка ОСОБА_5 переїхала з квартири до свого чоловіка, а відповідачка переїхала мешкати в орендоване житло, адреса якого йому не відома. З того часу, відповідачка у спірному жилому приміщенні відсутня.
Він не підтримує стосунків з відповідачкою, а тому в добровільному порядку вирішити питання зняття її з реєстраційного обліку він можливості не має.
У зв`язку з тим, що відповідачка не мешкає за місцем реєстрації більше шести місяців, не оплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, вважає, що відповідачка має бути визнана такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.
Відповідачка ОСОБА_2 відзив на позов заяву не подала.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 03 квітня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1392, є власником квартири номер АДРЕСА_2 (а.с.9-10).
Право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру номер АДРЕСА_2 області зареєстровано в БТІ 03 квітня 1996 року за № 6, кн. 100 (а.с.10 зворот).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2).
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З 15 жовтня 1997 року у спірному жилому приміщенні зареєстрована колишня дружина власника житла відповідачка ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою КП «СЕЗ» від 28.01.2020 за № 42 (а.с.7).
За свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 28 січня 2009 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).
13 вересня 2018 року відповідачка уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_2 .
Відповідачка ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.
Зазначена обставина підтверджується Актом з перевірки паспортного режиму від 28 січня 2020 року, згідно із яким відповідачка з березня 2016 року у спірному жилому приміщенні відсутня, її особистих речей в квартирі не має (а.с.8).
А також показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , сусідів сторін, які у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили факт, що понад чотири роки відповідачка у спірному жилому приміщенні відсутня, місце її перебування не відомо.
За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідачки в спірному жилому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 .
Отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 07.04.2020.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш