Дата документу 20.03.2020 Справа № 554/3362/19
Провадження № 2/554/754/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Троцької А.І.,

при секретарі Зайцевій Я.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - Фарковець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м.Полтаві в режимі відеоконференції суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»на його користь матеріальну шкоду в розмірі 74913 грн. 49 коп., та збитки в сумі 768 грн. 40 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 грудня 2017 року він звернувся до відповідача через його Виноградівське відділення про надання послуги експрес доставки належного йому мотоцикла Yamaha (R1) 1999 року випуску з ключем та документами до нього. Експрес доставку було замовлено до відділення №1 у смт. Онуфріївна, Онуфріївського району, Кіровоградської області, отримувач - Купина Едуард Володимирович. Прийом вищезгаданих матеріальних цінностей було здійснено працівниками відділення і видано відповідні експрес-накладні за №№ 0938, 9654. Однак при невідомих позивачу обставинах, за місцем призначення мотоцикл, ключ і документи до нього отримали інші невідомі особи. У зв`яжу з цим, працівниками відповідача було запропоновано позивачу заповнити бланк претензії і залишити його заповненим у відділенні. Позивач скористався цією пропозицією. Претензію відповідач розглянув і задовольнив частково, сплативши йому 200 гривень. Відповідно до звіту № 01/01/2018 від 5 січня 2018 року середня ринкова ціна мотоцикла Yamaha (R1) 1999 року випуску становить 74913 грн. 49 коп. Таким чином відповідач своїми неправомірними діями завдав майнової шкоди позивачу на суму 74913 грн. 49 коп. У результаті порушеного цивільного права позивача він зазнав витрат, які мусив зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), що складаються із судового збору - 749 грн. 13 коп. та 15 грн. комісії банку.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 19.04.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні в режимі відеоконференці позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Також 14.05.2019 року відповідачем було направлено відзив, згідно якого позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. В обґрунтування зазначав, що ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» в м.Виноградів за експрес - накладною № НОМЕР_1 від 05.12.2017р. здійснив відправлення вантажу згідно опису - ключ, оголошеною вартістю 200 грн. до відділення № 1 м. Онуфріївка, визначивши одержувачем ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» в м.Виноградів за експрес - накладною № 6954 від 06.12.2017р. здійснив відправлення вантажу згідно опису - інше: мотоцикл має пошкодження, оголошеною вартістю 200 грн. до відділення № 1 м. Онуфріївка, визначивши одержувачем ОСОБА_1 . Жодної інформації про виробника чи модель товару, його кількості і т.д., які б дали змогу безумовно ідентифікувати речі, відправник у експрес-накладній не зазначив та супровідних документів не надав. 08.12.2017 р. вантаж за вказаними експрес-накладними було доставлено за призначенням до відділення № 1 м.Онуфріївка, де близько 17:20 години, одержувач ОСОБА_1 , для отримання відправлення, повідомив номери експрес-накладних та пред`явив документ на посвідчення особи. Працівник відділення, зважаючи на належні дії одержувача, згідно Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», видав вантаж у повному обсязі. 11.12.2017р. у м.Виноградів позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок видачі вантажу сторонній особі, на загальну суму 70 000 грн. У задоволенні претензії було відмовлено так як жодних порушень чи протиправних дій з боку перевізника допущено не було - вантаж видано особі яка знала номер відповідної експрес-накладної та пред`явила документ що належним чином посвідчує її особу як одержувача. Жодних правових підстав не видавати вантаж чи проводити додаткову ідентифікацію особи чинним законодавством не встановлено. Окремо викликають обгрунтовані сумніви, дії позивача, який відправив вантаж на своє ім`я, або особі, яка має ідентичні ПІБ, та був повідомлений про орієнтовну дату доставки і у цей же час, фактично знаходився та подав претензію у м.Виноградів, тобто навіть не мав намірів отримати відправлення в м.Онуфріївна. Окрім того відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне.

Із дослідженої судом цивільної справи №299/1398/18, провадження №2/554/123/2019, встановлено, що ОСОБА_1 звернувся 18.05.2018 року до Виноградівського районного суду Закарпатської області. В подальшому ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.02.2019 року залишено без розгляду на підставі ч.5 ст. 223 ЦПК України (справа №299/1398/18, а.с. 142).

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене, позивач не пропустив строк позовної жавності, визначений ст. 258 ЦК України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть бути пред`явлені за місцем проживання споживача.

Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» в м.Виноградів за експрес - накладною № НОМЕР_1 від 05.12.2017р. здійснив відправлення вантажу згідно опису - ключ, оголошеною вартістю 200 грн. до відділення № 1 м. Онуфріївка, на ім`я одержувача - ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» в м.Виноградів за експрес - накладною № НОМЕР_2 від 06.12.2017р. здійснив відправлення вантажу згідно опису - мотоцикл має пошкодження, оголошеною вартістю 200 грн. до відділення № 1 м.Онуфріївка, на ім`я одержувача - ОСОБА_1 ( а.с.4, 131, 132,133).

Як зазначає позивач, за місцем призначення мотоцикл, ключ і документи до нього отримали інші невідомі особи.

11.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок видачі вантажу сторонній особі, на загальну суму 70000 грн.

Позивач зазначає, що вказана претензія була задоволена в розмірі 200 грн., однак доказів на підтвердження вказаного не надано.

Так, відповідачем у відзиві зазначено, що у задоволенні претензії було відмовлено так як жодних порушень чи протиправних дій з боку перевізника допущено не було - вантаж видано особі яка знала номер відповідної експрес-накладної та пред`явила документ що належним чином посвідчує її особу як одержувача. Жодних правових підстав не видавати вантаж чи проводити додаткову ідентифікацію особи чинним законодавством не встановлено.

Суд вважає, що відповідачем правомірно було відмовлено у задоволенні претензій позивача з огляду на таке.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Зі змісту ч.ч.1-2 ст. 633 ЦК України слідує, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Пунктом 3.4 Публічного договору, розміщеного на сайті ТОВ «Нова пошта», встановлено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника.

Пунктом 4.3.2 Публічного договору встановлено обов`язок відправника: відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес - накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Відповідно до п.7.2.13 Публічного договору Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненому на офіційному сайті http://novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Інформація, яка містилася в експрес-накладній, була внесена та перевірена відправником.

Відповідачем було доставлено вантаж за призначенням у відділення до відділення № 1 м.Онуфріївка та видано одержувачу у встановленому порядку. Останній виконав належні дії одержувача, а саме назвав номер експрес-накладної та пред`явив документ, який посвідчує його особу, а працівник ТОВ «Нова пошта» видав вантаж у повному обсязі відповідно до Умов надання послуг.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Нова Пошта» допустило порушення при видачі посилки.

Вказані обставини належними і допустимим доказами позивачем у судовому засіданні не спростовані.

Суд вважає, що в задоволенні претензій відповідачем було відмовлено правомірно, оскільки жодних порушень з боку працівників ТОВ «Нова пошта» допущено не було. Останніми було дотримано п.11.3 Умов надання послуг, згідно яким для отримання відправлень оголошеною вартістю менше ніж 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень одержувачу необхідно пред`явити представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який документ відповідно до визначеного Умовами переліку, а також п.11.2 Умов надання послуг, який передбачає, що одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, зокрема, відповідно до п.11.2.1. Паспорт громадянина України.

Крім того, відповідно до п.п.11.4. Умов надання послуг без документів, що підтверджують особу одержувача, дозволяється видавати відправлення в таких випадках: п.11.4.1 якщо оголошена вартість менше ніж 15000 гривень та за одночасного виконання таких умов: одержувач може назвати номер експрес-накладної; у відправленні є зворотна доставка на суму менше ніж 15000 гривень; п.11.4.2 якщо оголошена вартість відправлення становить менше ніж 15000 гривень та за одночасного виконання таких умов: одержувач може назвати номер експрес-накладної; одержувач може назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в полі експрес-накладної «Телефон» у блоці «Одержувач».

Окрім цього, суд не бере до уваги твердження сторони позивача, що факт протиправного отримання вантажу невідомою особою підтверджується тим, що за його заявою Онуфріївським ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області до ЄРДР внесені відомості про вказану подію за №0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України ( справа №299/1398/18, а.с. 142).

Як встановлено, досудове розслідування не завершено, винна особа не встановлена, тому наявність кримінального провадження не може бути підтверженням факт протиправного отримання телефону невідомою особою.

Також позовні вимоги не підлягають задоволенню і з тих підстав, що позивачем не доведено розміру фактично завданої шкоди, що є обов`язковою умовою для відшкодування останньої, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу - це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу - доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК України встановлює принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до п.7.2.2 Публічного договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини Експедитора Експедитор повертає Замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Відповідно до п.47 Постанови Ради Міністрів Української РСР про затвердження Статуту автомобільного транспорту: Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товаро-транспортних документах.

Розмір відповідальності перевізника згідно із п.139 Статуту автомобільного транспорту УРСР, а також ст.13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року встановлюється на рівні: а) багажу, прийнятого до перевезення з оголошеною цінністю,- в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижче його справжньої вартості.

Таким чином, зазначені норми зобов`язують позивача довести відповідність розміру фактичної шкоди оголошеній вартості вантажу та спричиненої йому шкоди.

Наданий позивачем звіт №01/01/2018 про визначення середньої ринкової вартості, складений 05.01.2018 року суд оцінює критично, оскільки ним визначена ринкова вартість мотоцикла без урахування пошкоджень, як це зазначено в експрес - накладній №6954 від 06.12.2017р. «мотоцикл має пошкодження». Вказаний звіт виготовлений без врахування пошкоджень, а тому зазначена позивачем вартість є припущенням, що суперечить положенням ч.6 ст.81 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь-яка інформація які саме пошкодження мав мотоцикл.

Окрім того, експрес - накладна № НОМЕР_2 від 06.12.2017р містить зазначення оголошеної вартості вантажу 200 грн., разом з тим не містить жодних даних про модель та рік випуску мотоциклу.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є безпідставними, та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», адреса: Столичне шосе, 103, к.1, поверх 9, м.Київ, 03131.

Представник відповідача: Лісіченко Олександр Вікторович, адреса: просп. Першотравневий, 19а, м.Полтава, 36011.

Повний текст рішення виготовлено 30.03.2020 року.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави Троцька А.І.