Постанова

Іменем України

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 673/1132/17

провадження № 61-19561св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про повернення коштів на картку (рахунок) та припинення нарахування і скасування нарахування відсотків, пені, штрафів за кредитом,

за касаційною скаргою адвоката Мамреги Віктора Миколайовича як представника ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, уточнивши який просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) на його користь суму безпідставно списаних 11 травня 2017 року з банківського рахунку штрафів за угодою № SAMDN2971 коштів у розмірі 1 024,65 грн (789 грн + 8,87 доларів США, що в гривневому еквівалентів 234,66 грн). Зобов`язати банк скасувати нараховану за період з 11 травня 2017 року заборгованість (відсотки, пеню, штрафи). Вирішити питання про судові витрати у справі.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що між сторонами 19 липня 2013 року укладено кредитний договір № SAMDN2971, на виконання умов якого позивачу відкрито картковий рахунок.

11 травня 2017 року приблизно о 5 год. 00 хв. невстановлена особа шляхом використання даних акаунту «Мій Київстар» з належного йому номера телефону НОМЕР_1 здійснила переадресацію SMS та дзвінків на номер телефону НОМЕР_2 та без його відома вчинила стороннє втручання у систему «Приват-24». При цій операції було вчинено втручання до належних йому банківських карток № НОМЕР_3 (валютна картка), № НОМЕР_4 (юніор).

Про несанкціоноване втручання невідомими особами до банківського рахунка він відразу повідомив керуючого Деражнянського відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 , вимагав заблокувати банківську карту та вжити заходи щодо припинення вчинення відносно нього шахрайських дій. Будь-яких платіжних доручень він не складав та не скеровував їх відповідачеві, грошовими коштами на банківській картці він не користувався, пін-коди та іншу особову інформацію стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавав.

02 червня 2017 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом списання з його рахунку коштів, яка залишилася без задоволення.

Вважає, що з вини працівників банку його банківський рахунок належним чином не було заблоковано, що сприяло невстановленим особам провести транзакції з викрадення грошових коштів у сумі 11 500,50 грн з картки № НОМЕР_5 (додаткова картка за угодою № SAMDN2971 від 19 липня 2013 року), термін дії якої закінчився в травні 2016 року.

З приводу вказаних дій за його зверненням відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого частиною першою статті 185 КК України, та розпочато досудове розслідування.

За банківським рахунком картки «Універсальна» № НОМЕР_6 зі встановленим кредитним лімітом 11 000 грн відповідач за період з 11 травня 2017 року по 29 травня 2018 року нарахував йому заборгованість у розмірі 24 716,24 грн.

Оскільки банк не виконав покладені на нього обов`язки, чим порушив його майнові права, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Деражнянський районний суд Хмельницької області рішенням від 19 листопада 2018 року позов задовольнив. Стягнув з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно списаних 11 травня 2017 року з банківського рахунку за угодою № SAMDN2971 коштів у розмірі 1 024,65 грн (789,99 грн + 8,87 доларів США, що еквівалентно 234,66 грн). Зобов`язав АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скасувати нараховану за період з 11 травня 2017 року по 19 листопада 2017 року заборгованість (відсотки, пеню, штрафи) за угодою № SAMDN2971. Стягнув з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 647 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, не законному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, правильним є висновок про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, вони підлягають поверненню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Хмельницький апеляційний суд від 26 вересня 2019 року рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що операція з переказу грошових коштів 11 травня 2017 року здійснена в мережі Інтернет за допомогою «Приват-24», всі операції здійснювалися з коректним введенням персональних даних, в тому числі логіну, паролів, які відомі тільки власнику картки, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повинен нести відповідальність за дану операцію.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 30 жовтня 2019 року до Верховного Суду, адвокат Мамгера В. М. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зробив помилкові висновки про наявність підстав для скасування рішення районного суду та відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Так, апеляційний суд зазначив, що підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ позивач погодився виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, однак він не підписував документу про ознайомлення та погодження з умовами та правилами надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та правилами позивач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позивачу Умови та правила банківських послуг будь-яке посилання на них є незаконним та необґрунтованим, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, правильним є висновок суду першої інстанції про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків позивача, у зв`язку із чим вони підлягають поверненню.

При винесені судом постанови не було застосовано Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 № 705, саме цією постановою НБУ визнано таким, що втратила чинність постанова Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223.

13 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на касаційну скаргумотивований тим, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду не підлягає скасуванню, оскільки є законною та обґрунтованою.

Підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ позивач погодився виконувати їх вимоги.

Суд апеляційної інстанції законно та обґрунтовано дійшов висновку про те, що саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) МоbilBanking, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН- коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) МоbilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів.

Враховуючи, що операція з переказу коштів 11 травня 2017 року була здійснена в мережі Інтернет за допомогою Приват-24, всі операції здійснювалися з коректним введенням персональних даних, в тому числі логіну, паролів, які відомі тільки власнику картки, банк не повинен нести відповідальність за дану операцію.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Деражнянського районного суду Хмельницької області.

26 листопада 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договорів укладених на підставі анкети-заяви, в тому числі: угоди № SAMDN2971 від 19 липня 2013 року відповідно до якої йому видано платіжну картку № НОМЕР_6 і додатковий рахунок до договору № НОМЕР_5 .

Згідно з угодою від 08 липня 2014 року № SAMDNWFC5 ОСОБА_1 видано платіжні картки № НОМЕР_7 та № НОМЕР_3 .

11 травня 2017 року близько 05 год. 00 хв. невстановлена особа шляхом використання даних акаунту «Мій Київстар» з належного ОСОБА_1 номера мобільного телефону НОМЕР_8 здійснила переадресацію SMS та дзвінків на номер телефону НОМЕР_9 та без його відома вчинила стороннє втручання до системи «Приват-24». При цій операції вчинено втручання до належних ОСОБА_1 банківських карток № НОМЕР_3 та № НОМЕР_10 .

Факт телефонних з`єднань з номером ОСОБА_1 підтверджено наданою роздруківкою, витребуваною в оператора «Київстар», в якій зазначено, що 11 травня 2017 року о 5 год. 00. хв банк з № НОМЕР_11 здійснив вхідний дзвінок на номер позивача та надсилав СМС-повідомлення о 5 год. 00 хв., 5 год. 27 хв., 5 год. 29 хв., 5 год. 32 хв., 6 год. 28 хв.

В подальшому зафіксовано з`єднання з телефоном ОСОБА_1 невідомою особою з телефону НОМЕР_9 о 5 год. 06 хв., 5 год. 31 хв., 5 год. 33 хв., 5 год. 41 хв., 5 год. 56 хв., 5 год. 58 хв, 6 год. 02 хв., 6 год. 11 хв., 6 год. 34 хв., 6 год. 37 хв., 6 год. 41хв. (всього 11 з`єднань) з переадресацією номерів телефонів, а також при цьому був задіяний телефон банку 11 травня 2017 року з 6 год. 56 хв. до 8 год.18 хв. (всього 6 з`єднань).

Про несанкціоноване втручання невідомими особами до банківського рахунку, позивач в той же час повідомив керуючого Деражнянського відділення ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», з вимогою заблокувати банківську картку та вжити заходи щодо припинення вчинення відносно нього шахрайських дій. Телефонне з`єднання підтверджено роздруківкою, яке відбулося 11 травня 2017 року о 5 год. 35 хв., 6 год. 16 хв. та в 8 год. 43 хв.

Після звернень позивача з вини працівників банку його банківський рахунок не було заблоковано, що дозволило невстановленим особам провести трансакції з викрадення грошових коштів у сумі 11 500,50 грн з рахунку № SAMDN2971, а саме з картки № НОМЕР_5 , термін дії якої закінчився в травні 2016 року.

Вказані обставини підтвердженні показаннями керуючого Деражнянського відділення АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 , допитаним судом першої інстанції в якості свідка, який наявними в нього технічними заходами намагався перешкодити заволодінню коштами ОСОБА_1 .

Відповідач не надав докази, що ОСОБА_1 складав чи надавав будь-які платіжні доручення, чи скеровував їх відповідачеві ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», та будь-якої іншої клієнтської системи банку. ОСОБА_1 користувався грошовими коштами на банківській картці, однак пін-коду та іншої особової та конфіденційної банківської інформації стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавав.

За ознаками злочину передбаченого частиною першою статті 185 КК України на підставі зверненням ОСОБА_1 слідчим відділенням Деражнянського ВП ГУНП в Хмельницькій області 01 червня 2017 року відкрито кримінальне провадження № 0000165, в якому розпочато досудове розслідування, яке на підставі постанови прокурора Деражнянського відділу Хмельницької місцевої прокуратури від 09 листопада 2017 року передано за підслідністю до слідчого відділу Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області. ОСОБА_1 визнаний потерпілим.

02 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку з письмовою вимогою щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом не санкціонованого списання з його рахунку грошових коштів, однак його вимоги залишилися без задоволення.

Висновком банку, який надано на вимогу суду, встановлено, що з 05 год. 58 хв. до 8 год. 40 хв. з рахунку позивача списано грошові кошти на загальну суму 11 461, 99 грн за допомогою Приват-24.

У висновку зазначено, що банк вбачає причетність клієнта ОСОБА_3 до шахрайських дій відносно клієнтів банку в травні 2017 року.

За період з 11 травня 2017 року по 29 травня 2018 року банк нарахував позивачу заборгованість у розмірі 24 716,24 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «ПРИВАТБАНК», який міститься у матеріалах справи, не містить підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин, у банку відсутні правові підстави здійснювати нарахування передбачені вказаними Умовами та правилами.

Пунктом 9 розділу VІ Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Встановивши, що будь-якими доказами не підтверджується викладений у висновку службового розслідування запис про те, що аналіз СМС-повідомлень, які надійшли 11 травня 2017 року на телефон ОСОБА_1 , вказує не те, що ОСОБА_1 ніби-то надав шахраям конфіденційну інформацію, яка надала змогу їм здійснити вхід в систему «Мій Київстар» для здійснення переадресації свого фінансового телефону, змінити стаціонарний пароль входу в Приват24 та мати доступ до СМС-повідомлень під час здійснення фінансових операції по його картах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Після звернень позивача до банку з вини його працівників банківський рахунок позивача не було заблоковано.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що операції з картками позивача відбулися шляхом введення коду підтвердження, отриманого саме позивачем на його телефонний номер, а не шляхом переадресації SMS та дзвінків з номера позивача на інший номер без його відома.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про несанкціоноване списання грошових коштів із рахунків ОСОБА_1 та наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд на наведене уваги не звернув та помилково скасував рішення районного суду. Указуючи про те, що суд не врахував, що Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, втратило чинність 12 листопада 2014 року, залишив поза увагою, що суд першої інстанції вирішуючи спір застосував до даних правовідносин Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційним судом скасовано законне рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду відповідно до положень статті 413 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 536,80 грн за подання касаційної скарги підлягає стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката Мамреги Віктора Миколайовича як представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 вересня 2019 року скасувати,

рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року залишити в силі.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 1 536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є.В. Коротенко

В. М. Коротун