ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 2-5227/09

провадження № 22ц/818/5004/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (Комунальне підприємство «Харківводоканал»),

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року в складі судді Садовського К.С.

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про поворот виконання рішення суду по справі за позовом Комунального підприємства «Виробничо-технологічного підприємства «Вода», правонаступником якого є Комунальне підприємство «Харківводоканал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, яку в подальшому уточнила та доповнила.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» заборгованість в сумі 1727,16 грн та судовий збір на користь держави у розмірі 51,00 грн і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн.

Вказала, що заочне рішення суду виконано в повному обсязі. У виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-5227/09/12, виданого 06 квітня 2011 року з неї стягнуто суму боргу у загальному розмірі 1808,16 грн та виконавчий збір у розмірі 172,71 грн.

Крім того, з неї стягнуто кошти у розмірі 1727,16 грн та виконавчий збір у розмірі 172,71 грн на підставі виконавчого листа № 2-5227 від 06 квітня 2010 року шляхом відрахувань з пенсії, що підтверджується листом Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Харкові.

Зазначила, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року скасовано, після чого ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року провадження у справі закрито.

Вказала, що на підставі скасованого заочного рішення суду з неї безпідставно двічі стягнуто грошові кошти.

Просила, з урахуванням уточнень та доповнень, вирішити питання про поворот виконання скасованого заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом Комунального підприємства «Виробничо-технологічного підприємства «Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та повернення усіх незаконно стягнутих грошових коштів за цим рішенням;

в порядку повороту виконання скасованого заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал», яке є правонаступником Комунального підприємства «Виробничо-технологічного підприємства «Вода», на її користь безпідставно стягнуті скасованим заочним рішенням від 29 жовтня 2009 року кошти у розмірі 3565,32 грн за виконавчими листами № 2-5227/09/12 від 06 квітня 2011 року та виконавчими листами № 2-5227 від 06 квітня 2010 року, яку перерахувати на її банківський рахунок за рахунок стягувача;

в порядку повороту виконання скасованого заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року повернути з Державного бюджету України на її користь безпідставно стягнуті скасованим заочним рішенням від 29 жовтня 2009 року судові витрати у розмірі 905,62 грн (судовий збір у розмірі 51,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 30,00 грн та виконавчий збір з виконавчими витратами в сумі 824,62 грн), яку перерахувати на її банківський рахунок за рахунок стягувача;

в порядку повороту виконання судового рішення стягнути (повернути) з Державного бюджету України на її користь судові витрати за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 327,00 грн за квитанцією № 43 від 14 лютого 2017 року та надсилання письмових документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення в сумі 19,60 грн за чеками від 19 лютого 2018 року, а всього 346,60 грн, які перерахувати на її банківський рахунок за рахунок стягувача.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року заяву ОСОБА_5 про поворот виконання заочного рішення задоволено частково; допущено поворот виконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року по справі № 2-5227/09/12 за позовом Комунального підприємства Виробничо-технологічного підприємства Вода до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання;

стягнуто з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1727,16 грн в порядку повороту виконання судового рішення та судові витрати у розмірі 19,60 грн;

стягнуто з Держави Україна на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 573,21 грн в порядку повороту виконання судового рішення;

в іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, а саме допустити поворот виконання заочного рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 3454,32 грн, судового збору у сумі 102,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 90,00 грн, стягнувши 3454,32 грн з Комунального підприємства «Харківводоканал» на її користь; стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на її користь судові витрати у розмірі 14 555,63 грн, стягнути з Державного бюджету України на її користь кошти у розмірі 845,62 грн, перерахувавши їх на її банківський рахунок; судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на виконання заочного рішення суду від 29 жовтня 2009 року двічі видано виконавчі листи: 06 квітня 2010 року та 06 квітня 2011 року, тому з неї двічі стягнуто заборгованість за судовим рішенням, яке в подальшому скасовано та провадження у справі закрито. Зазначила, що стягнення суми боргу за виконавчими листами від 06 квітня 2010 року та 06 квітня 2011 року є обставиною, що не підлягає доказуванню. Вказала, що у 2017 та 2018 роках Комунальне підприємство «Харківводоканал» зверталось до неї з іншими позовами про стягнення коштів, та 27 серпня 2018 року з неї стягнуто суму боргу у розмірі 4491,94 грн.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано заяву про подання доказів щодо розміру судових витрат, сплачених нею у зв`язку з розглядом справи, до якої долучені чеки про здійснення оплати коштів у виконавчих провадженнях № 56879917, 56932239, 56880105, 56879917, які долучено до матеріалів справи.

05 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представниці Комунального підприємства «Харківводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що ухвала суду є законною, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 08 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що заявниця за місцем реєстрації відсутня, про що складено довідку про причини повернення/досилання. Оскільки судову повістку надіслано на останню відому адресу заявниці, вона вважається доставленою.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року скасовано та провадження у справі закрито, що є підставою для допущення повороту його виконання та вирішення питання щодо понесених судових витрат.

Згідно частини 1, 2 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до частин 9, 10 статті 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.

Замість скасованого рішення приймається нове, яке за своїм змістом протилежне первісному, у зв`язку з чим боржник має право вимагати відновлення первісного положення і повернення йому того, що було передано стягувачеві. Це є реакцією на аномальний розвиток ситуації щодо захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За змістом наведених норм поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі, чи у разі закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням суду.

Частиною 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час виконання заочного рішення суду передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Виробнично-технологічне підприємство «Вода» суму заборгованості за послуги водопостачання за період з 01 серпня 2007 року по 30 червня 2009 року в розмірі 1727,16 грн; стягнуто з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн.

Правонаступником Комунального підприємства «Виробнично-технологічне підприємство «Вода» є Комунальне підприємство «Харківводоканал» (а. с. 244-248, том 1).

З листа Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 травня 2019 року № 21517 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №39102013 з виконання виконавчого листа № 2-5227, виданого 06 квітня 2010 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Вода» суми боргу у розмірі 1727,16 грн. В ході примусового виконання вищевказаного документа державним виконавцем 07 грудня 2011 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлено до Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова. Згідно повідомлення Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова суму боргу стягнено у повному обсязі. На підставі викладеного державним виконавцем 27 грудня 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39102013. Виконавче провадження знищено (а. с. 227, том 2).

З листа Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01 червня 2017 року вбачається, що у 2011 році до управління надійшла постанова державного виконавця Київського відділу ДВС Харківського управління юстиції №28, якою було надіслано виконавчий лист № 2-5227 від 06 квітня 2010 року, виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Виробнично-технологічне підприємство «Вода» 1727,16 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 172,71 грн. При цьому було зазначено, що утримання проводити з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 20% до повного погашення боргу. З 01 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року пенсія виплачувалась ОСОБА_1 з урахуванням утримань відповідно зазначеної постанови. Після повного виконання виконавчі документи з відміткою про проведення стягнення повернуті до державної виконавчої служби (а. с. 137, том 1).

Здійснення відрахувань з пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 30 листопада 2012 року також підтверджується довідкою про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 26 квітня 2018 року (а. с. 71-72, том 2).

Також, з відомостей про відрахування з пенсії ОСОБА_1 вбачається, що з 01 січня 2012 року з її пенсії здійснювались відрахування на погашення суми боргу перед Комунальним підприємством «Харківводоканал» у розмірі 1727,16 грн на підставі виконавчого документа від 06 квітня 2010 року, а також виконавчого збору у розмірі 172,71 грн (а. с. 70, том 2).

Крім того, на примусовому виконанні Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходився виконавчий лист № 2-5227/09/12 від 06 квітня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Виробнично-технологічне підприємство «Вода» суми боргу у розмірі 1727,16 грн та судових витрат у розмірі 30,00 грн та 51,00 грн, що підтверджується листами відділу від 11 травня 2017 року, 14 березня 2018 року № 8211, від 07 червня 2018 року № 8196, від 12 липня 2018 року № 23825, від 25 квітня 2019 року № 19054, від 15 травня 2019 року № 21518.

На виконання виконавчого листа від 06 квітня 2011 року № 2-5227/09/12 30 січня 2013 року відкрито виконавчі провадження ВП № 36609053, ВП № 36612550 та ВП № 36613234 щодо стягнення суми у розмірі 1727,16 грн, суми у розмірі 30,00 грн та 51,00 грн. 06 лютого 2013 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі. Виконавчі провадження знищено (а. с. 109, том 1, а. с. 6, 7, 35, 36, 104-105, 115, 213, 226, том 2).

При цьому, з листа Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01 червня 2017 року вбачається, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 відрахування з її пенсії за виконавчим листом № 2-5227/09/12, виданим 06 квітня 2011 року Київським районним судом м. Харкова, щодо стягнення грошових коштів на користь юридичних осіб не здійснювалося (а. с. 137, том 1).

У січні 2015 року справа № 2-5227/09/12 за позовом Комунального підприємства «Виробничо-технологічного підприємства «Вода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання знищена у зв`язку зі спливом терміну зберігання (а. с. 8, том 1).

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року про солідарне стягнення з неї, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , суми заборгованості за послуги централізованого водопостачання у розмірі 1727,16 грн, яку в подальшому уточнила, та просила скасувати заочне рішення суду та вирішити питання щодо судових витрат (а. с. 29-31, 70-72, 76, том 1). За подання зазначеної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 320,00 грн, що підтверджується квитанцією від 14 лютого 2017 року (а. с. 52, том 1).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року відновлено втрачене судове провадження у справі в частині заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року (а. с. 20-21, том 1).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року, в якій ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року виправлено описку, заяву ОСОБА_1 задоволено; заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року скасовано та призначено справу до розгляду в попередньому судовому засіданні (а. с. 221, том 1, а. с. 65, том 2).

ОСОБА_1 направлено поштою відзив на позовну заяву, на що витрачено 19,60 грн, що підтверджується копією чеку від 19 лютого 2018 року (а. с. 28, том 2).

28 лютого 2018 року Комунальним підприємством «Харківводоканал» подано заяву про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору (а. с. 15-16, том 2).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року закрито провадження у справі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року про стягнення заборгованості у розмірі 1727,16 грн виконано ОСОБА_1 шляхом утримання грошових коштів з її пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі в ході примусового виконання судового рішення з січня 2012 року по листопад 2012 року, та нею сплачено виконавчий збір. Також, ОСОБА_1 сплачено суми судових витрат у розмірі 30,00 грн та 51,00 грн, в межах виконавчих проваджень ВП № 36612550 та ВП № 36613234, що закриті 06 лютого 2013 року.

Враховуючи, що вищевказане заочне рішення суду скасовано ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року, та в подальшому на підставі заяви позивача ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року закрито провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для повороту його виконання на підставі статті 444 ЦПК України шляхом стягнення з позивача сплаченої ОСОБА_1 на його користь суми боргу у розмірі 1727,16 грн та стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_1 сплачених нею судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення та виконавчого збору.

Оскільки заочне рішення суду скасовано за заявою ОСОБА_1 , судом першої інстанції також вирішено питання щодо судових витрат, пов`язаних з поданням цієї заяви.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що з неї двічі стягнуто заборгованість за судовим рішенням, яке в подальшому скасовано та провадження у справі закрито, тому на її користь підлягає стягненню сума боргу у розмірі 3454,32 грн, судового збору - 102,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 90,00 грн, судова колегія відхиляє.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою погашено суму боргу перед позивачем у розмірі 1727,16 грн на підставі виконавчого листа № 2-5227 від 06 квітня 2010 року у виконавчому провадженні ВП №39102013 шляхом відрахувань з її пенсії, а також сплачено виконавчий збір.

Крім того, на примусовому виконанні Київського відділу ДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходився виконавчий лист № 2-5227/09/12 від 06 квітня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Вода» суми боргу у розмірі 1727,16 грн та судових витрат у розмірі 30,00 грн та 51,00 грн, на виконання якого 30 січня 2013 року відкрито виконавчі провадження ВП № 36609053, ВП № 36612550 та ВП № 36613234, які закінчено 06 лютого 2013 року у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі.

При цьому, ОСОБА_1 не надано відомостей про те, яким чином нею, як вона зазначає, повторно сплачувалась заборгованість на підставі виконавчого листа від 06 квітня 2011 року. З відомостей управління Пенсійного фонду України вбачається, що відрахування з пенсії відповідачки в межах виконавчого провадження здійснювались лише один раз. У листах державної виконавчої служби зазначено, що виконавчі провадження на підставі виконавчого листа від 06 квітня 2011 року щодо ОСОБА_1 закрито 06 лютого 2013 року у зв`язку зі сплатою боргу, однак з них не вбачається, чи враховано сплату боргу відповідачкою, здійснену шляхом відрахувань з пенсії у 2012 році, чи нею проведено повторну оплату суми боргу у розмірі 1727,16 грн. Крім того, з листів управління Пенсійного фонду України та державної виконавчої служби вбачається, що у виконавчому провадженні ВП №39102013 на підставі виконавчого листа від 06 квітня 2010 року шляхом відрахування з пенсії боржниці сплачено лише суму боргу та виконавчий збір, натомість відомості щодо стягнення судових витрат у розмірі 51,00 грн та 30,00 грн в межах цього виконавчого провадження відсутні.

Таким чином, беззаперечних доказів подвійного стягнення з неї суми боргу, судових витрат та виконавчого збору і, відповідно, наявності підстав для стягнення їх в порядку повороту виконання рішення на її користь, ОСОБА_1 не надано.

Твердження ОСОБА_1 , що стягнення суми боргу за виконавчими листами від 06 квітня 2010 року та 06 квітня 2011 року є обставиною, що не підлягає доказуванню, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач визнав сплату боргу відповідачкою лише один раз шляхом проведення відрахувань з її пенсії.

Посилання ОСОБА_1 щодо того, що у 2017 та 2018 роках Комунальне підприємство «Харківводоканал» зверталось до неї з іншими позовами про стягнення коштів, та 27 серпня 2018 року з неї стягнуто суму боргу у розмірі 4491,94 грн, до уваги не приймаються, оскільки не мають відношення до розгляду питання про поворот виконання рішення у цій справі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з Комунального підприємства «Харківводоканал» судових витрат у розмірі 14 555,63 грн та з Державного бюджету України - 845,62 грн, є безпідставними, оскільки такі вимоги до суду першої інстанції нею не заявлялись та судові витрати у зазначеному розмірі не сплачувались; наведений відповідачкою розрахунок судових витрат у зазначеному розмірі є необґрунтованим, включає до себе як суму боргу, так і інші платежі, зокрема, комісію банку, платежі у інших виконавчих провадженнях тощо.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстави для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.