ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/4081/19

провадження № 22-ц/4809/556/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Українець Тетяни Анатоліївни, яка за довіреністю представляє інтереси Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року у складі головуючого судді Драного В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми завданої майнової шкоди в розмірі 9 137,22 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 08.12.2016 між позивачем (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ландтех» (далі - ТОВ «Ландтех», страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.07.2017 в м. Кропивницький сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого застрахований автомобіль було пошкоджено. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2017 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, наслідком якого сталася вказана ДТП. За умовами договору страхування позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 96 637,22 грн, і у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди у цьому ж розмірі на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Київ РЕ» (далі ТДВ СК «Київ РЕ»), яке сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 87500,00 грн.

Посилаючись на норму ч. 1 ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку здійснено на користь позивача ТДВ СК «Київ РЕ», в розмірі 9 137,22 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки ним застраховано свою цивільно-правову відповідальність на суму 100000,00 грн., а тому саме його страхова компанія зобов`язана відшкодувати збитки в межах зазначеної страхової суми. Зазначає, що також не встановлений фактичний розмір шкоди, заподіяної позивачу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2019 у задоволенні позову ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріальний збиток, спричинений автомобілю Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу 89500,00 грн., і повністю покривається лімітом страхового відшкодування в сумі 100000,00 грн., визначеного полісом АК № 0430917.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» подано апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України позивач має право на власний розсуд пред`явити позов як до страховика винної особи, так і безпосередньо до винної особи.

Згідно з вимогами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, які розраховуються відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Таким чином, на переконання позивача, відповідальність страховика відповідача обмежена не лише лімітом відповідальності за договором страхування, а й розміром відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Вважає, що з метою захисту інтересів потерпілого, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Однак, суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив та не проаналізував правові норми, що регулюють спірні правовідносини і дійшов до помилкового та передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представником відповідача та відповідачем до апеляційного суду подано відзиви на апеляційну скаргу від 29.02.2020 та від 20.02.2020 відповідно, згідно з якими вони просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2019 без змін. Викладені у відзивах на апеляційну скаргу доводи відповідають правовій позиції відповідача у суді першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

08.12.2016 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) та ТОВ «Ландтех» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 111441, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зокрема легковим автомобілем Volkswagen Transporter Kasten, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10-16).

30.07.2017 о 12.00 год. в м. Кропивницькому на перехресті вул. Яновського та вул. Куроп`ятникова сталася дорожньо - транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Встановлено, що водій застрахованого автомобіля ОСОБА_2 на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Ландтех» (а.с. 7-9).

31.07.2017 представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у присутності представника страхувальника складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), у якому зафіксовано характер пошкоджень застрахованого автомобіля (а.с. 31-32).

15.08.2017 ПП «Авто-Шанс» виставлено ТОВ «Ландтех» рахунок № С-4483 на оплату запасних частин, матеріалів та виконаних робіт з ремонту автомобіля державний номер НОМЕР_1 на загальну суму 100 140,00 грн. (а.с. 30).

Як вбачається зі звіту № SOS_-559 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Transporter Kasten 2.0 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 07.09.2017, складеного регіональним партнером ТОВ «СОС Сервіс Україна» суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , станом на 30.07.2017 ринкова вартість автомобіля складає 475363,24 грн.; вартість відновлювального ремонту - 126392,86 грн. (у тому числі ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування); значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,3931; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 89500,02 грн. (у тому числі ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Таким чином, за висновком оцінювача, вартість (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу складає 89500,02 грн. (у тому числі ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) (а.с. 21-29).

Згідно з пп. 9.5.5. п. 9.5. договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 111441 від 08.12.2016, укладеного між позивачем як страховиком та ТОВ «Ландтех» як страхувальником, при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування.

Страховим актом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 07.09.2017 № UA006/L03/01 встановлено розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті ТОВ «Ландтех» у зв`язку з настанням страхового випадку ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 96637,22 грн. (100140,00 грн. розмір збитку - 3502,78 грн. безумовна франшиза = 96637,22 грн.) (а.с. 33-34).

12.09.2017 страховик здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Ландтех» у ромірі 96637,22 грн., перерахувавши зазначену суму на рахунок станції технічного обслуговування - ПП «Авто-Шанс», що підтверджується платіжним дорученням № 26158 від 12.09.2017 (а.с. 35).

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2017 у справі № 405/4085/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5-6). Так, зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5-6).

Згідно витягу з ЄЦБД МТСБУ цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Oktavia, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована ТДВ СК «Київ РЕ» відповідно до полісу АК № 0430917, який був чинним станом на 30.07.2017, з лімітом 100000,00 грн. за шкоду майну та з франшизою 2000,00 грн. (а.с. 36).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.05.2018 у справі № 910/2392/18 з ТДВ СК «Київ РЕ» на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» стягнуто страхове відшкодування в сумі 87500,00 грн, сплачене страховиком ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхувальнику ТОВ «Ландтех» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 111441 від 08.12.2016 (а.с. 37-39).

15.01.2019 позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування 9137,22 грн. різниці між фактичним розміром шкоди в сумі 96637,22 грн та страховим відшкодуванням, сплаченим ТДВ СК «Київ Ре» позивачу в сумі 87500,00 грн (а.с. 40-41, 42).

Оскільки вимога позивача про відшкодування відповідачем майнової шкоди в сумі 9137,22 грн. останнім задоволена не була, вважаючи свої права порушеними, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом у даній справі.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 16, 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

Як зазначалось вище, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за нормою ст. 3 Закону № 1961-IV визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Як вбачається зі змісту звіту № SOS_-559 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Transporter, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу визначено оцінювачем у розмірі 126 392,86 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу в сумі 89500,02 грн.

Враховуючи наведене, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу ТОВ «Ландтех» в сумі 126 392,86 грн є більшою за вартість матеріального збитку в сумі 89500,00 грн, тоді як саме вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити потерпілому страховик винної у ДТП особи як страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Предметом позову у даній справі є вимога страховика потерпілої особи до винної особи про стягнення майнової шкоди у сумі 9137,22 грн.

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення законодавства факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (ТОВ «Ландтех») може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку із виплатою першим на користь ТОВ «Ландтех» страхового відшкодування, є заснованими на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3, 5 Закону № 1961-IV реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

Відповідно до наявного у матеріалах справи рішення суду у господарській справі (а.с.37-39), на страховика відповідача - ТДВ СК «Київ РЕ» у судовому порядку покладено виконання обов`язку щодо сплати на користь страховика потерпілої особи страхового відшкодування в сумі 87500,00 грн. (89500,00 грн матеріальний збиток 2000,00 грн франшиза).

Колегія суддів зауважує, що під час суброгації до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, до повного та належним чином виконання відповідальною за спричинену шкоду особою свого обов`язку з відшкодування шкоди.

Отже, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у даній справі, суд першої інстанції зазначеного не врахував.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Такий правовий висновок викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 31.05.2017 у справі № 758/10356/14-ц.

При цьому, оскільки страховик відповідача виконав в повному обсязі своє зобов`язання щодо сплати страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 87500,00 грн., але вказаної суми виявилось недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, позивач, який виплатив страхове відшкодування потерпілому в сумі 96637,22 грн., на підставі ст. 1194 ЦК України, має право вимоги до винної особи про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене в повній мірі кореспондується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Так, згідно з п. 72 зазначеної постанови касаційного суду відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 9137,22 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а тому оскаржене рішення не відповідає критеріям законності й обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення 9 137,22 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ПрАТ СК «ПЗУ Україна» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1921,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 8881,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2019 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) майнову шкоду в розмірі 9137,22 грн.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код ЄДРПОУ 20782312) судовий збір в сумі 4802,5 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

А. М. Головань

О. Л. Карпенко