У Х В А Л А

19 жовтня2020 року м. Київ

Справа № 372/3753/19

Провадження: № 2-ві/824/86/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: філія «Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління» Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: філія «Конча-Заспівське дорожньо-експлуатаційне управління» Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління», про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

15 жовтня 2020 року до суду надійшла письмова заява ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М.

Заява обґрунтована тим, що він, заявник, має сумнів в неупередженості судді, оскільки суд в особі судді Рейнарт І.М. незаконно, на його думку, змусив подати апеляційну скаргу українською мовою, що є явною дискримінацією його, скаржника, за мовною ознакою; окрім того, умисно зобов`язав його, заявника, до додаткових витрат щодо сплати судового збору, що також свідчить про незгоду судді із раніше вираженою правовою позицією колегії суддів Київського апеляційного суду при дослідженні одного і того ж питання (а.с.180-181).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року відвід ОСОБА_1 судді Рейнарт І.М. визнано необґрунтованим, передано заяву для вирішення відводу відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України іншому судді, який не входить до складу суду (а.с. 189).

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до ч. 8 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується суддею судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідомою Т.О. без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені у заяві про відвід судді Рейнарт І.М., приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення такої заяви з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року, 20 серпня 2020 року подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду вказаної цивільної справи від 02.10.2010 року визначено суддю Рейнарт І.М.( а.с. 170)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання доказів сплати судового збору не пізніше 5 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, суд апеляційної інстанції виходив із положень Конституції України, рішень Конституційного Суду України, Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та ЦПК України, згідно яких скаржник повинен подати апеляційну скаргу, зміст якої викладений державною (українською) мовою або її переклад разом із її копіями відповідно до кількості учасників справи. Також судом зазначено про те, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому за апеляційне оскарження судового рішення суду у цій частині скаржником повинен бути сплачений судовий збір.

За правилом ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Доводи ОСОБА_1 , які викладені у заяві про відвід судді Рейнарт І.М., зводяться до незгоди із процесуальним рішенням, ухваленим суддею Рейнарт І.М. в ході вирішення питання про відкриття провадження у справі, і не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді-доповідача, а тому, відповідно до статті 36 ЦПК України, не є підставою для відводу судді.

Відповідно до положень ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу.

Перевіривши мотиви заявленого відводу, суд приходить до висновку про його необґрунтованість. По-перше, він є завідомо безпідставним. По-друге, заява про відвід та матеріали даної справи не містять обставин для відводу судді з підстав, визначених ст. ст. 36-37 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М. слід відмовити.

Керуючись ст. 36-37, 39-40, 44 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Рейнарт І.М. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома