ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 619/2121/16-ц

провадження № 22-ц/818/1976/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Прокопчук І.В..

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко», державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» на постанову про зупинення вчинення виконавчих дій та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

з апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка», в особі керуючого санацією Булижина І.В., на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року, постановлену суддею Сороки О.П.,в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду із вказаною скаргою.

Заявник посилається на те, що 17.01.2017 року ним подано на виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчий лист виданий Дергачівським районним судом Харківської області 12 грудня 2016 року по справі № 619/2121/16-ц про стягнення з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (, адрес: 61004, вул. Москалівська, 99, м. Харків, Харківської області) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61836,42 гри. та компенсаційних витрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 13486,40 грн. По даному виконавчому листу виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП № 53257281.

При зверненні 10.09.2019 на особистому прийомі до державного виконавця, ОСОБА_1 стало відомо, що ним ще 16.04.2019 року по ВП № 53257281 прийнята постанова про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа № 619/2121/16-ц.

Із отриманої 10.09.2019 року під розписку постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 619/2121/16-ц стало відомо, що причиною зупинення вчинення виконавчих дій слугувала ухвала Господарського суду Харківської області від 05.08.2009 по справі № Б-50/120-09 про порушення провадження у справі про банкрутство боржника та введення у дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому, на думку державного виконавця є всі наявні підстави передбачені пунктом 4 частиною 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" для зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання даного виконавчого листа.

У зв`язку із чим просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова Павла Петровича, щодо зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 53257281; визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова П.П. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 53257281; зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова П.П. поновити право стягувача ОСОБА_1 , шляхом поновлення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 53257281.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова Павла Петровича, щодо зупинення вчинення виконавчих дій - неправомірними.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова Павла Петровича від 16.04.2019 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 53257281.

Поновлено виконавчі дії по виконавчому провадженню ВП № 53257281, щодо примусового виконання виконавчого листа виданого Дергачівським районним судом Харківської області 12 грудня 2016 року по справі № 619/2121/16-ц про стягнення з Держаного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (, адрес: 61004, вул. Москалівська, 99, м. Харків, Харківської області) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61836,42 грн. та компенсаційних витрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 13486,40 грн.

В іншій частині скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка», в особі керуючого санацією Булижина І.В., просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено питання отримання ОСОБА_1 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій простим поштовим відправленням, та можливість ознайомлення ОСОБА_1 з постановою про зупинення виконавчих дій в день її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Крім того, вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та всупереч вимогам ст. 451 ЦПК України поновив виконавчі дії по виконавчому провадженню.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що доводи апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень є неспроможними, оскільки судом не поновлено, виконавчі дії, а зобов`язано державного виконавця поновити право стягувача. Також вказує про те, що доводи апелянта, що ОСОБА_1 порушив строк на подання скарги на дії державного виконавця, оскільки повинен був подати таку скарги у десятиденний строк з моменту винесення постанови, а не з дня ознайомлення є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства.

Старший держаний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області надав до суду відзив на апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, а ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року - скасувати.

Відзив мотивований тим, що доводи апелянта про те, що скаржник звернувся до суду із скаргою із пропуском строку, визначеним ст. 447 ЦПК України є обґрунтованими, а суд першої інстанції не звернув увагу на це увагу. Також вказує, що державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчих дій у відповідності до вимог закону, оскільки згідно виконавчого листа на користь скаржника стягується сума середнього заробітку, що не є за своєю природою основною чи додатковою заробітною платою, отже не входить до структури заробітної плати. Крім того, судом першої інстанції було застосовано норму закону п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка на момент винесення ухвали втратила чинність.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавчий лист виданий Дергачівським районним судом Харківської області 12 грудня 2016 року по справі № 619/2121/16-ц про стягнення з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (, адрес: 61004, вул. Москалівська, 99, м. Харків, Харківської області) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 61836,42 гри. та компенсаційних витрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 13486,40 грн.

По даному виконавчому листу виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП № 53257281.

Постановою державного виконавця від 16.04.2019 року було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа № 619/2121/16-ц на підставі пунктом 4 частиною 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження», оскільки ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2009 по справі № Б-50/120-09 порушено провадження у справі про банкрутство боржника та введено у дію мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст.451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника були порушені.

В апеляційній скарзі представник Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка» просив залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду, оскільки останній порушив строк на подання скарги на дії державного виконавця та повинен був подати таку скарги у десятиденний строк з моменту винесення постанови, а не з дня ознайомлення.

Такі доводи колегія суддів вважає неспроможними виходячи з такого.

Представник апелянта вважає, що ОСОБА_1 знав про наявність постанови державного виконавця від 16 квітня 2019 року та мав можливість звернутися до суду із скаргою у десятиденний строк, оскільки копія такої постанови була йому направлена за адресою, яка була зазначена у виконавчому листі.

Між ти, даних про те, що ОСОБА_1 фактично отримав копію такої постанови та був фактично обізнаний про зупинення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

В той час як в матеріалах справи міститься копія постанови із позначкою про те, ОСОБА_1 отримав таку постанову лише 10 вересня 2019 року.

Із скаргою ОСОБА_1 звернувся 19 вересня 2019 року, тобто у строк передбачений законодавством, отже відсутні підстави для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, а також ухвали у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Частина 2 ст. 34 цього ж Закону передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Згідно зі ч.2 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Відповідно п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час винесення постанови державним виконавцем) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

Відповідно ч.1 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що діяв на час подання виконавчого документу на виконання, передбачено що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Відповідно ч.5ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" надано визначення терміну "поточні кредитори", під яким треба розуміти, що ними є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 до боржника виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, він є його поточним кредитором тому дія мораторію на вказані вимоги не поширюється.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ізотова П.П., які полягають у винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій із-за введеного ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2009 мораторію на задоволення вимог кредиторів є неправомірними.

Державний виконавець вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Між тим, зазначена норма вірно застосована судом в редакції, що діяла на час ухвалення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження від 16 квітня 2019 року.

Однак колегія суддів вважає, що ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року в частині поновлення виконавчі дії не відповідає вимогам закону.

Чинне законодавство не передбачає повноважень суду поновлювати виконавчі дії, зазначене відносить до компетенції державного виконавця.

У зв`язку із чим ухвала Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року в частині поновлення виконавчих дій не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню у відповідній частині.

ОСОБА_1 ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року в цій частині не оскаржував.

Колегія суддів вважає, що визнання неправомірними дій виконавця щодо зупинення виконавчого провадження та скасування поставнови про таке зупинення само по собі є підставою для поновлення виконавчих дій.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відповідному скасуванню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка», в особі керуючого санацією Булижина І.В. - задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року в частині поновлення виконавчі дії - скасувати, у задоволенні цих вимог скарги - відмовити.

В іншій частині ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова