Справа № 476/438/20
Провадження № 2/476/158/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2020 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання

В С Т А Н О В И В :

10.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком. На даний час вона є повнолітньою та є студенткою Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського.

Посилаючись на те, що, у відповідності до ст. 199 СК України, відповідач зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 25% з його доходів до закінчення навчання.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 вищевказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5), та на даний час є повнолітньою.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4).

З 01.09.2019 року ОСОБА_1 є студенткою факультету дошкільної та початкової освіти Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського за спеціальністю дошкільна освіта денної форми навчання за кошти державного бюджету, термін навчання до 30.06.2023 року (а. с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не працює, доходів не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків.

Суд вважає, що батьки зобов`язані нести витрати на утримання доньки та забезпечувати її гідний рівень життя.

Так, як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог ст.182 СК України, п.п.3 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач не надав суду інформації про свій стан здоров`я та матеріальний стан. Проте, надав до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому, враховуючи те, що відповідач є працездатним, не надав суду інформації про наявність у нього інших дітей чи утриманців, перебування на обліку у РЦЗ як безробітного чи інших обставин, які перешкоджають сплачувати аліменти на утримання доньки, визнав позов у повному обсязі та таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.07.2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.07.2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова