Єдиний унікальний номер 227/177/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/1426/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 227/177/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року (суддя Корнєєва В.В., повний текст ухвали складено 25 лютого 2020 року),

в с т а н о в и в :

03 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року, посилаючись на те, що вказаним рішенням суду з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Із вказаним рішенням суду заявник не погоджується, оскільки обставини справи встановлені судом не в повному обсязі, вказане рішення прийняте без його участі та врахування його доводів і заперечень. Його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, жодної повістки або судового повідомлення він не отримував, а про існування судового рішення дізнався лише 16 січня 2020 року, коли отримав копію рішення в суді. Крім того, на момент ухвалення рішення судом він проживав постійно з позивачкою та дітьми, разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом виховували дітей до серпня 2019 року. З посиланням на вищезазначені обставини, заявник просить суд поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області віл 25 лютого 2016 року, скасувати заочне рішення у справі № 227/177/16-ц та призначити справу до судового розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку подання заяви про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року у справі № 227/177/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовлено.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року у справі № 227/177/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_2 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, зроблено необґрунтовані висновки, не повно з`ясовані обставини справи. Зокрема те, що з позивачкою та дітьми він проживав однією сім`єю до серпня 2019 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтверджується довідкою голови квартального комітету. Про наявність в суді справи про стягнення з нього аліментів він не знав, його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, жодної повістки або судового повідомлення він не отримував, телефонограми він не отримував, оскільки зазначений в них номер телефону йому не належить, вказане рішення прийняте без його участі та врахування його доводів і заперечень. Копію рішення він не отримував, його підпис на повідомленні про отримання рішення відсутній, хто отримав рішення він не знає, а суд не перевірив. Про існування судового рішення дізнався лише 16 січня 2020 року, коли отримав копію рішення в суді. Крім того, виконавчий лист в даній справі позивачка отримала в суді лише в квітні 2019 року та надала до виконавчої служби в грудні 2019 року, тобто тоді, коли вони припинили спільне проживання.

Позивачка ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надала.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 369 ЦПК України Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду щодо відмови поновити пропущений процесуальний строк розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ним не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а посилання на неповідомлення про розгляд справи та неотримання копії рішення спростовані матеріалами справи.

Проте з висновками суду погодитись не можна.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.23-24).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 04 березня 2016 року судом на адресу ОСОБА_2 надіслано копію заочного рішення у справі № 227/177/16-ц, у повідомленні є відмітка та підпис поштового працівника про те, що поштове відправлення отримано особисто ОСОБА_2 11 березня 2016 року (а.с.27).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до статті 228 ЦПК України (у редакції 2004 року) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 126 ЦПК України передбачені наслідки пропущення процесуальних строків, а саме право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Не встановивши поважних причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року, суд першої інстанції відмовив в поновлені пропущеного процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а відповідну заяву ОСОБА_2 залишив без розгляду.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, §§ 22,23).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із основних засад (принципів) судочинства (стаття 129 Конституції України, пункт 8 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Крім того, статтею 11 ЦПК України встановлено принцип пропорційності у цивільному судочинстві, який передбачає, зокрема, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі враховуючи у тому числі завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; значення розгляду справи для сторін.

Не розгляд судом по суті заяви про перегляд заочного рішення фактично позбавляє ОСОБА_2 можливості реалізувати своє право на апеляційний перегляд справи та представити суду свої заперечення проти доводів позивачки щодо стягнення з нього аліментів, розміру аліментів та час, з якого присуджуються аліменти.

Враховуючи наведене суду першої інстанції необхідно було особливо ретельно перевірити аргументи ОСОБА_2 щодо поважності причин пропуску ним строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду.

При цьому, зазначаючи про отримання ОСОБА_2 10 липня 2017 року копії заочного рішення суду від 25 лютого 2016 року із посиланням на наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27), суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи ОСОБА_2 про те, що він вказаного відправлення не отримував, підпис його на повідомленні відсутній, оскільки на той час він з позивачкою та дітьми проживали однією родиною за однією адресою, позивачка приховувала від нього наявність звернення її з позовом до суду, а тому могла як дружина отримати зазначене відправлення замість нього.

Крім того, зазначаючи в ухвалі про отримання ОСОБА_2 судової повістки (а.с.20), телефонограм (а.с.17,19), суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи ОСОБА_2 про те, що підпис на розписці (а.с.20) вчинений не ним, телефонограми (а.с.17,19) він не отримував, оскільки зазначений в них номер телефону йому не належить.

В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 (а.с.33) про отримання 16 січня 2020 року копії заочного рішення суду від 25 лютого 2016 року.

Із заявою про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_2 звернувся 03 лютого 2020 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає наведені в апеляційній скарзі доводи обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду у справі передчасним.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2020 року.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи