Справа № 946/6816/19
Провадження № 2/946/536/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя Грубіян Л.І.,

при секретарі - Івановій Л.П.,

за участю представника позивача - Жосан Н.С. ;

представника третьої особи - Соколовської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору комунальна установа «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору комунальна установа «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» про позбавлення батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_2 та стягнення аліментів на його утримання у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини зазначено - ОСОБА_4 , державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України. Мати дитини зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , часто змінює місце проживання, офіційно не працевлаштована та окрім зазначеної дитини має ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дошкільний навчальний заклад не відвідує, проживає з матір`ю, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дошкільний навчальний заклад не відвідує, проживає з матір`ю.

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей згідно з наказом № 33 від 01.03.2016 року.

Відповідно до розпорядження міського голови «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 68р від 04.02.2019 року, малолітню дитину ОСОБА_2 було відібрано та влаштовано до дитячого відділення КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» для проходження медичного обстеження з метою подальшого влаштування до дитячого закладу на повне державне забезпечення, де вона перебуває по теперішній час.

ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми проживала в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . У кімнаті антисанітарія, несвіже повітря, по всій кімнаті розкидані брудні речі. Батьківські обов`язки мати не виконувала, постійно залишала дітей на сторонніх осіб, в домі не було продуктів харчування та діти часто були голодні. Діти були недоглянуті, умови проживання загрожували життю та здоров`ю малолітніх дітей. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи від 20.06.2019 року, умови проживання в кімнаті гуртожитку за вищевказаною адресою не відповідають санітарним вимогам та зі слів останньої вона шукає роботу, та не має часу робити ремонт в кімнаті.

Спеціалістами ССД та ІМЦСССДМ проводилася бесіда, в ході якої матері були пояснені умови, при виконанні яких є можливість повернення дитини в сім`ю.

Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини № 02/06-72 від 15.08.2019, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати відвідала лише один раз, а саме: 08.03.2019 року, та весь час не цікавилась його долею, станом здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі, тобто самоусунулась від виховання та утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене та термін перебування малолітньої дитини ОСОБА_2 у КУ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини», проведеної роботи спеціалістами служби у справах дітей з ОСОБА_3 щодо створення належних умов для проживання та виховання дитини, просять суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та на полягав на їх задоволенні, підстав вказаних в висновку.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Суду повідомила, що в неї троє дітей молодший знаходиться в Будинку дитини, вона його любить та хоче забрати додому і ростить разом зі старшими дітьми. На даний час вона працює і має можливість утримувати дітей. Також обіцяє влаштуватись на роботу та допомагати батько дитини.

Представник третьої особи комунальної установи «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» в судовому засіданні позовні пояснив, що вважає доцільним залишити дитину в дитячому будинку, а матір позбавити батьківських прав.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову потрібно відмовити.

За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Розпорядження міського голови «Про негайне відібрання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 68р від 04.02.2019 року, малолітню дитину ОСОБА_2 було відібрано та влаштовано до дитячого відділення КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» для проходження медичного обстеження з метою подальшого влаштування до дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с. 11)

Рішенням виконавчого комітету «Про влаштування малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 108 від 05.02.2019 року, малолітню дитину було влаштовано до КЗ «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини», де вона перебуває по теперішній час.(а.с.12)

ОСОБА_3 написала заяву про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до дитячого державного закладу у зв`язку з складними життєвими обставинами. (а.с.13)

У своєму висновку від 16.09.2019 року органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 (а.с.5-7).

Також, ОСОБА_3 , неодноразово запрошувалась до ССД Ізмаїльської міської ради для з`ясування обставин, що призвели до загрози життю та здоров`ю дитини. ОСОБА_3 з`явилася до ССД 15.02.2019 року.

Спеціалістами ССД та ІМЦСССДМ була проведена бесіда, в ході якої матері були пояснені умови, при виконанні яких є можливість повернення дитини в сім`ю.

Згідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

В даній ситуації суд звертає увагу на ту обставину, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення позивача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

При цьому, відповідно до статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозв`язку із національним правовим регулювання описуваних правовідносин.

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя, (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, оскільки відповідач стала на шлях виправлення, працює, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 260-263 ЦПК України, ст.ст.141,150,164,165,166,180,182,191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова,62) в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 06.03.2015 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору комунальна установа «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини (Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Зелена, 107, ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян