ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07 жовтня 2020 року м. Первомайськ
Справа :484/801/20
Номер провадження : 2/484/656/20
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рідош-Шаповал Валентина Іванівна, до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди,
за участю позивача: ОСОБА_1
ОСОБА_1 (далі позивач) 06.03.2020 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі відповідач) безпідставно набутих коштів в сумі 2500 доларів США, посилаючись на те, що відповідач отримав кошти за продаж свого гаражу не маючи наміру його продавати. В обґрунтування позову зазначає, що, як він вважав придбав у відповідача за зазначену вище суму гараж, про що між ними було складено розписки. Але відповідач ухиляється від обов`язку належним чином оформити угоду, натомість передав правовстановлюючі документи на гараж третій особі. Зазначене зумовило його звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Крім того, позивач просить, окрім безпідставно набутих відповідачем грошових коштів, стягнути з останнього кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. Наявність моральної шкоди обґрунтовує таким: коли дізнався, що відповідач не мав наміру продавати гараж саме йому і вчинив дії щодо відчуження майна іншій особі, став сильно нервувати, оскільки на придбання гаража він використав кошти з сімейного бюджету; порушився сон, піднявся тиск, боліло серце, через що змушений був звернутись за медичною допомогою; тривалий час приймав ліки; порушились нормальні зв`язки в сім`ї через його роздратованість. Позивач зазначає, що на даний час він докладає суттєвих зусиль для відновлення своїх життєвих зв`язків та побуту.
Ухвалою суду від 17.03.2020 р. прийнято заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.
Ухвалами суду проведення підготовчого засідання було неодноразово відкладено через неявку сторін та оголошенням на всій території України карантину.

Ухвалою суду від 10.06.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.06.2020 р. за клопотанням представника позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження гаража № НОМЕР_1 , розташованого в Автогаражному кооперативі «Автомобіліст» м. Первомайськ Миколаївської області.

Ухвалою суду від 30.06.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі; просив стягнути з відповідача на його користь 2500,00 доларів США, оскільки грошові кошти були передані саме в цій валюті; моральну шкоду обґрунтовував погіршенням стосунків в родині, наявністю відчуття тривоги та загального погіршення стану здоров`я; проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Представник позивача в судове засідання не прибув; про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність його представника.

Відповідач про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; в судове засідання не прибув повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до розписок від 16.02.2020 р. відповідач за продаж гаража № НОМЕР_1 в Автогаражному кооперативі «Автомобіліст» отримав від позивача 2500,00 доларів США (а.с. 88, 89).

Зазначені розписки складені в присутності голови АГК «Автомобіліст» ОСОБА_3 , завізовано його підписом та печаткою кооперативу.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 28,1 кв. м., розташований в АГК «Автомобіліст» в м. Первомайськ Миколаївської області, на підставі договору купівлі-продажу виданого Першою Первомайською нотаріальною конторою Миколаївської області 22.10.2013 року, належить відповідачу.

Згідно з інформацією з Державного та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.04.2020 року №206730475, гараж № НОМЕР_1 , розташований в АГК «Автомобіліст» в м. Первомайськ Миколаївської області, належить на підставі договору купівлі-продажу виданого Першою Первомайською нотаріальною конторою Миколаївської області 22.10.2013 року відповідачу.

Доказів, що між сторонами укладено угоду у встановленому законом порядку щодо відчуження вищезазначеного нерухомого майна суду не надано. Доводи позивача про відсутність наміру відповідача відчужувати позивачу вищезазначене нерухоме майно відповідачем не спростовано.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який одна сторона договору видає іншій стороні, підтверджуючи отримання певної грошової суми.

Таким чином, надана розписка є тим документом, що підтверджує виникнення у сторін правовідносин. При цьому, факт отримання коштів від позивача і їх розмір зазначено у розписці.

Отже, із правовідносин, що склалися між сторонами щодо отримання відповідачем від позивача грошових коштів за гараж та відсутність у відповідача наміру укласти угоду у встановленому законом порядку щодо відчуження вищезазначеного нерухомого майна підпадає під ознаки безпідставного набуття відповідачем майна за рахунок позивача.

Таким чином суд встановив, що відповідач отримав від позивача кошти в сумі 2500 доларів США за продаж гаража, не маючи наміру укласти угоду у встановленому законом порядку щодо відчуження нерухомого майна, тим самим збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначене вказує про те, що грошові кошти в сумі 2500 доларів США відповідачем набуті без достатньої правової підстави та мають бути повернуті позивачеві.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заподіяної моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн., суд зазначає таке.

Частина 1 статті 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 23 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

З урахуванням наведеного, виходячи з принципу справедливості та розумності, тривалості часу, протягом якого позивач намагався повернути власні кошти, глибини страждань позивача, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди має бути частково задоволена; розмір моральної шкоди слід зменшити до 5 000 грн. У стягненні іншої частини моральної шкоди слід відмовити за необґрунтованістю.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір в сумі 1401,36 грн. (витрати на сплату судового збору в частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів, моральної шкоди (вимогу задоволено на 16,67%), за подачу заяви про забезпечення позову).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково;

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2 500,00 доларів США (дві тисячі п`ятсот доларів США);

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.);

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , витрати на сплату судового збору в сумі 1 401,36 грн. (тисяча чотириста одна грн. 36 коп.);

в задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, який відраховується з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя Т.Ю. Фортуна