Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3870/19 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 274/3870/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2020 року, яке ухвалено суддею Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення дочкою навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10.01.2013 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, неповнолітніх дітей залишено з матір`ю та стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. На даний час старша донька досягла повноліття, проте продовжує навчання у Львівському національному університеті ім. І. Франка, на денній формі навчання на державному замовленні, терміном навчання з 01.09.2018 року по 01.06.2022 рік. Самостійно працювати та отримувати заробітну плату на даний час донька не має можливості. Розмір доходів позивачки недостатній для того, щоб в повній мірі утримувати двох дітей. В свою чергу, відповідач працює і розмір його доходів дозволяє надати матеріальну допомогу дочці на період її навчання, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 26.06.2019 року і до закінчення нею навчання, тобто до 01.06.2022 року, але не довше ніж до досягнення донькою 23-х років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину судом не було враховано можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Зазначає, що в 2016 році відповідач вдруге одружився з ОСОБА_5 . На утриманні відповідача перебуває син його дружини - ОСОБА_6 , 2009 р.н., та їхній спільний син ОСОБА_7 , 2016 р.н. Крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Скаржник вважає, що розмір його доходів не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів продовження навчання ОСОБА_3 та доказів щодо розміру витрат які остання нібито несе у зв`язку з таким навчанням.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Житомирського районного суду від 10.01.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено на подальше проживання з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, а потім по 1/4 частині всіх видів заробітку до повноліття ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.4).

Згідно довідки №228 від 05.09.2018 року, виданої Львівським національним університетом ім. І.Франка, ОСОБА_3 є студенткою Львівського національного університету ім. І.Франка (IV рівень акредитації), навчається на денному відділенні, платної форми навчання, на географічному факультеті. Термін навчання закінчується в червні 2022 року (а.с.6).

Відповідно до умов договору про надання освітніх послуг №208 с-18 від 18.08.2018 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 59324 грн. Вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік становить 14 831 грн. (а.с.5).

Згідно угоди № 3-710 від 04.09.2018 року, ОСОБА_3 на час навчання проживає в студентському гуртожитку Львівського національного університету ім. І.Франка (а.с.7).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за № 4717 від 22.03.2019 року ОСОБА_1 за період з 1 по 4 квартал 2018 року отримувала доходи у вигляді аліментів (а.с. 8).

Як вбачається зі змісту довідки про доходи від 09.01.2020 року, ОСОБА_2 працює в АТ «Житомиробленерго» на посаді інженера та отримує щомісячно дохід. Загальна сума доходу за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 рік за винятком утримань становить 83349,25 грн.

Відповідач ОСОБА_2 04 червня 2016 року уклав шлюб з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Житомирським міським відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирські області.

Від даного шлюбу у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_7 .

Відповідач, разом з дружиною ОСОБА_5 , малолітнім сином ОСОБА_9 та сином його дружини - ОСОБА_6 , 2009 р.н., проживають в АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції було враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її потреби у матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток та задовільний стан здоров`я, а також враховано позицію позивачки, на утриманні якої перебуває ще одна неповнолітня дитина.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання дочки, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а її батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати.

В свою чергу, відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у визначеному судом розмірі.

Крім того, перебування відповідача у повторному шлюбу та перебування у нього на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від повторного шлюбу, не свідчить про відсутність у нього матеріальної можливості утримувати повнолітню дочку, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, має задовільни стан здоров`я, працевлаштований, отримує заробітну плату, яка за період з липня 2019 року по грудень 2019 року складає, за винятком утримань, в середньому на місяць 13891,54 грн.

Наявність на утриманні апелянта неповнолітньої дитини його нинішньої дружини також не свідчить про неспроможність сплачувати аліменти, оскільки відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьком є ОСОБА_10 який, відповідно до чинного законодавства, несе обов`язок по утриманню своєї дитини. В свою чергу, зазначене не позбавляє відповідача обов`язку по утриманню власних дітей.

Таким чином, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_11 , навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а її батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати. З урахуванням матеріального стану відповідача, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів має становити 1500 грн. щомісячно до 04.03.2023 року, але не більше терміну навчання.При цьому суд врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2020 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: