Номер провадження: 22-ц/813/4331/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Груп» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про стягнення коштів за договором та стягнення пені

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про стягнення коштів за договором та стягнення пені.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про стягнення коштів за договором та стягнення пені задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» (, вул. Академіка Корольова, 80, кв. 71, м. Одеса, 65014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 693 156,69 грн. (шістсот дев`яносто три тисячі сто п`ятдесят шість гривень 69 копійок), сплачені позивачем за договором № 59/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 09.12.2005 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» (, вул. Академіка Корольова, 80, кв. 71, м. Одеса, 65014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 693813,12 грн. (шістсот дев`яносто три тисячі вісімсот тринадцять гривень 12 копійок) штрафу, передбаченого договором № 59/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 09.12.2005 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Груп» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд

До суду апеляційної інстанції з`явилися: позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 та представник апелянта ТОВ «Білдінг-Груп» - Колесніков І.Л.

Від представника ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» - Веретіна С.В. на електрону адресу апеляційного суду 08.10.2020 року надійшла заява, у якій він просить відкласти розгляд справи, у зв`язку із тим, що тест зданий ним на вірус «Ковід» показав позитивний результат, однак жодних доказів на підтвердження зазначеного, представник ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» - Веретін С.В. до заяви не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2005 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Одесжитлобуд» був укладений договір № 59/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку.

За умовами указаного договору ТОВ «Будівельна компанія «Одесжитлобуд» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно п. 2.1. ТОВ «Будівельна компанія «Одесжитлобуд» зобов`язалося виконати будівельно-монтажні роботи по житловому будинку в четвертому кварталі 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи забудовником указаного багатоповерхового будинку виступило ТОВ «Білдінг Групп», яке згідно з рішенням Одеської міської ради від 29.09.2005 року №4825-IV отримало у короткострокову оренду земельну ділянку площею 0,3094 га терміном на три роки для будівництва трьохсекційного 10-поверхового житлового будинку та благоустрою прилеглої території.

10.05.2007 року ТОВ «Білдінг Групп» отримало дозвіл №229/07 на виконання будівельних робіт з будівництва 10-поверхового житлового будинку по АДРЕСА_3 .

30.11.2005 року між ТОВ «Білдінг Групп» і ТОВ «БК «Одесжитлобуд» був укладений інвестиційно-підрядний договір, за умовами якого ТОВ «БК «Одесжитлобуд» (підрядник-інвестор) прийняло на себе зобов`язання щодо інвестування та виконання будівельно-монтажних робіт з будівництва 10-поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 згідно з проектно-кошторисною документацією на відведеному ТОВ «Білдінг Групп» (замовник) і переданому замовником підряднику-інвестору за актом прийому-передачі будівельному майданчику, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому підрядник-інвестор (ТОВ «БК «Одесжитлобуд») зобов`язався здійснювати безперервне 100% фінансування будівництва указаного об`єкту за рахунок власних коштів або шляхом залучення інвестицій та інших коштів від фізичних та юридичних осіб.

Тобто договір № 59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року був укладений ТОВ «БК «Одесжитлобуд» з ОСОБА_1 на виконання умов інвестиційно-підрядного договору від 30.11.2005 року.

Згідно з додатком №1 до договору №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року загальна сума інвестицій була визначена в гривнях на суму, еквівалентну 85120 (вісімдесят п`ять тисяч сто двадцять) доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «ПІВДЕННИЙ», яка була 100% вартістю указаної в договорі №59/Щ-11-21 квартири.

Початковий (перший) внесок був внесений ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «БК «Одежитлобуд» 4 вересня 2006 року в гривнях на суму еквівалентну 1113,39 доларів США, що за курсом АБ «Південний» складало 5656 грн.

Всього ОСОБА_1 було перераховано на користь ТОВ «Будівельна компанія «Одесжитлобуд» з 04.09.2006 року по 17.06.2009 року 128 506 грн., що дорівнювало 24 775,12 доларів США по комерційному курсу продажу долара США, встановленому АБ «Південний», як вказано у додатку № 1 до договору № 59/Щ-11-21 від 9 грудня 2005 року про інвестування у пайове будівництво житлового будинку, а саме: 04 вересня 2006 року 5656,00 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (5.08 грн. за 1 дол. США), складало 1113,39 доларів; 11 березня 2008 року 35350 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (5.06 грн. за 1 дол. США ), складало 6986,16 доларів США; 25 березня 2008 року 5100 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,95 грн. за 1 дол. США ), складало 1030,30 доларів США; 11 квітня 2008 року 30000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (5.02 грн. за 1 дол. США ), складало 5976,10 доларів США; 19 травня 2008 року 5000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,78 грн. за 1 дол. США ), складало 1046,03 доларів США; 21 травня 2008 року 5000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,90 грн. за 1 дол. США ), складало 1020,41 доларів США; 30 травня 2008 року 2000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,85 грн. за 1 дол. США ), складало 412,37 доларів США; 07 червня 2008 року 5000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,85 грн. за 1 дол. США ), складало 1030,93 доларів США; 13 червня 2008 року 3000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,80 грн. за 1 дол. США ), складало 625 доларів США; 24 червня 2008 року 5000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,71 грн. за 1 дол. США), складало 1061,57 доларів США; 09 липня 2008 року 4500 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,63 грн. за 1 дол. США ), складало 971,92 доларів США; 18 липня 2008 року 3000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,65 грн. за 1 дол. США ), складало 645,16 доларів США; 22 серпня 2008 року 1050 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (4,70 грн. за 1 дол. США ), складало 223,40 доларів США; 01 жовтня 2008 року 2400 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (5.15 грн. за 1 дол. США ), складало 466,02 доларів США; 26 жовтня 2008 року 2500 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (5.98 грн. за 1 дол. США), складало 418,06 доларів США; 30 грудня 2008 року 8400 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (8,20 грн. за 1 дол. США ), складало 1024,39 доларів США; 22 січня 2009 року 300 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (8,05 грн. за 1 дол. США ), складало 37,27 доларів США; 18 травня 2009 року 1800 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (7,60 грн. за 1 дол. США ), складало 236,84 доларів США; 17 червня 2009 року 3450 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (7,67 грн. за 1 дол. США ), складало 449,80 доларів США.

Сплата пайових внесків згідно договору № 59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року підтверджується платіжними дорученнями, наданими позивачем та їх оплата не заперечувалась представником відповідача.

У вересні 2009 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Білдінг Групп» повідомлення про укладення 10.09.2009 року між ТОВ «БК Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп» договору про переведення боргу та про те, що останнє приймає на себе зобов`язання виконати перед кредиторами, до числа яких входила і ОСОБА_1 , всі умови основного договору. Крім цього, указане повідомлення містило банківські реквізити ТОВ «Білдінг Групп», за якими кредитори мали перераховувати кошти за укладеними ними договорами про інвестування.

Аналогічні листи були вручені всім інвесторам, присутнім на зборах інвесторів, які відбулися у вересні 2009 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 про повернення їй сплачених нею за квартиру грошових коштів та виплату штрафу в розмірі 30% від суми договору, якою є загальна вартість квартири є правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, судом також було зауважено, що з 10.09.2009 року стороною у зобовязанні, яке виникло на підставі договору №59/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 09.12.2005 року стало саме ТОВ «Білдінг Групп».

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Договір, яким передбачається заміна боржника у зобов`язанні, має назву «договір переведення боргу». На підставі даного договору старий боржник передає свої обов`язки у зобов`язанні новому боржнику, який вступає у зобов`язання та має виконати обов`язок перед кредитором.

Згідно зі ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником (ст. 522 ЦК України).

Судовим розглядом справи встанолвено, що після отримання повідомлення про укладення 10.09.2009 року між ТОВ «БК Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп» договору про переведення боргу ОСОБА_1 почала здійснювати платежі за договором №59/Щ-11-21 саме на банківський рахунок ТОВ «Білдінг Групп», реквізити якого містилися в отриманому нею у вересні 2009 року листі, а саме:

-11.11.2009 року в сумі 3000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (8,25 грн. за 1 дол. США ), складало 363,64 доларів США;

-13.11.2009 року в сумі 1000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (8,23 грн. за 1 дол. США ), складало 121,51 долар США;

-17.05.2010 року в сумі 2000 грн., що за комерційним курсом продажу долара в АБ «Південний» (7,95 грн. за 1 дол. США ), складало 251,57 доларів США (а.с. 43-45).

Курс продажу долара США в АБ «Південний» на день сплати ОСОБА_1 платежів підтверджується наданою АБ «Південний» довідкою вих. № 258-001-8338-2019 від 01.03.2019 р.

Таким чином, починаючи з 10.09.2009 року стороною у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №59/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 09.12.2005 року, стало саме ТОВ «Білдінг Групп».

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2010 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Білдінг Групп» непідписаний проект додаткової угоди від 29.04.2010 року до договору №59 від 09.12.2005 року, згідно з якою ТОВ «Білдінг Групп» зобов`язалося закінчити будівництво указаного житлового будинку в 4 кварталі 2011 року.

Матеріалами справи також встановлено, що 21.01.2015 року ОСОБА_1 отримала лист від ТОВ «Білдінг Групп» (вих. № 1-6/15) про те, що станом на 2015 рік між ТОВ «БК Одесжитлобуд» та ТОВ «Білдінг Групп» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , згідно ст. 509-525 ЦК України. Замовником будівництва є ТОВ «Білдінг Групп».

Отже, ТОВ «Білдінг Групп» було за згодою позивача замінено як новий боржник.

При цьому, за договором це товариство, також набуло статус нового кредитора по договору по відношенню до позивача.

З урахування вищевикладенного, обгрнутованим є висновок місцевого суду про стягнення саме з ТОВ «Білдінг Групп» на користь ОСОБА_1 сплачених нею за квартиру грошових коштів у розмірі 693156,69 грн. та виплату штрафу в розмірі 30% від суми договору.

У доводах апеляційної скарги, ТОВ «Білдінг Групп» посилається на те, що судом першої інстанції було неправомірно встановлено законність переходу прав та обов`язків від ТОВ «БК «Одесжитлобуд» до ТОВ «Білдінг Групп» за договором №59/Щ-11/21 від 09.12.2005 року.

На зазначені доводи апелянта, апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Так, згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до норми статті 520 ЦК вимагається наявність волі (згоди) кредитора на заміну боржника у зобов`язанні.

Здійснення ОСОБА_1 платежів на користь (рахунок) ТОВ «Білдінг Групп свідчить про наявність у неї як кредитора волі (згоди) на заміну боржника у зобов`язанні, яке виникло з договору №59/Щ-11-21, що цілком відповідає приписам статті 520 ЦК

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 190/1079/15-ц, від 14.11.2018 року у справі № 190/1255/15-ц та від 20.11.2019 року у справі №190/1078/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 10.09.2009 року стороною у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №59/Щ-11-21 про інвестуваня в пайову участь у будівництво житлового будинку від 09.12.2005 року, стало саме ТОВ «Білдінг групп» і така заміна відбулася за згодою кредитора ОСОБА_1 .

Крім того, у призначенні платежів, адресованих ТОВ «Білдінг Групп», ОСОБА_1 посилалася саме на договір №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року. Зазначені платежі приймалися без заперечень з боку ТОВ «Білдінг Групп» та ОСОБА_1 не повернуті.

Отримання ОСОБА_1 підписаної з боку ТОВ «Білдінг Групп» проекту додаткової угоди від 29.04.2010 року до договору №59 від 09.12.2005 року з врахуванням усіх платежів, яка була вручена їй вже після отримання товариством платежів за договором №59/Щ-11-21, також свідчить про те, що ТОВ «Білдінг Групп» не вважало зазначені кошти безпідставно отриманими, а навпаки, враховувало їх.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, у відзиві на заяву про зміну предмету позову від 15 квітня 2019 року представником відповідачів було визнано необхідність в поверненні коштів ОСОБА_1 частково на суму 134 506 грн, оплачених нею на виконання договору № 59/Щ-11-21.

Безпідставними є і твердження апелянта про те, що договором про переведення боргу від 10.09.2009 року передбачалося виключно передання зобов`язань первісного боржника перед кредитором, а право вимоги до кредитора не передавалось.

Так, зміст зобов`язання при переведенні боргу (втім, як і при відступленні права вимоги) залишається незмінним, при заміні осіб у зобов`язанні не можна змінювати його предмет, обсяг, термін виконання тощо.

У цивільному законодавстві містяться положення, згідно з якими при переведенні боргу новий боржник вправі висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником, однак не передбачено можливості прийняття боргів під умовою.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Білдінг Групп» і ОСОБА_1 не укладався новий договір про зміну умов договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БК «Одесжитлобуд», тобто зміст первісного зобов`язання, яке виникло на підставі договору №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року, під час заміни боржника залишився незмінним.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 знала про розірвання з нею договору інвестування та за отриманням грошових коштів до ТОВ «БК «Одесжитлобуд» не зверталася є також необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, обов`язок повернути грошові кошти інвестору виникають за умовами інвестиційного договору не після розірвання договору, а після продажу майнових прав на квартиру іншому інвестору ( п. 3.4 Договору)

Відповідач не надав доказів того, що ТОВ «Білдінг-групп» сповістив позивача, що майнові права на квартиру АДРЕСА_4 були продані 17 лютого 2016 року.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 стверджувала, що про продаж майнових прав на квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 їй. стало відомо тільки у березні 2019 року з матеріалів кримінальної справи (номер кримінального провадження 0008296), що не спростоване ТОВ «Білдінг Групп» жодним доказом.

При цьому, відповідно до п. 3.4 Договору сам факт продажу ТОВ «Білдінг-групп» майнових прав на квартиру є підтвердженням розірвання цим товариством Договору та виникненням зобов`язання по поверненню позивачу сплачених коштів після продажу майнових прав на квартиру.

Згідно з п. 3.4. договору №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року, укладеному з ОСОБА_1 , ТОВ «Білдінг Групп» мало право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку невнесення Інвестором повної суми вартості квартири в строк, визначений п.2.7. договору, реалізувати квартиру на власний розсуд та повернути Інвестору внесені ним кошти після реалізації квартири.

Відповідно до п. 5.4. договору №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року, у випадку дострокового розірвання договору Відповідач має виплатити Інвестору штраф в розмірі 30% від суми договору, тобто згідно даного пункту Договору не має значення яка сторона стала ініціатором дострокового розірвання договору та причини розірвання, тобто виплата штрафу Інвестору після розірвання договору є безумовною.

Щодо посилань у апеляційній скарзі ТОВ «Білдінг Групп» на Акт прийому передачі від 13.07.2006 р., як на доказ настання правових наслідків, обумовлених інвестиційно-підрядним договором від 30.11.2005 року, укладеним між ТОВ «БІЛДІНГ ГРУШІ» і ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи забудовником багатоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_3 виступило ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП», яке згідно з рішенням Одеської міської ради від 29.09.2005 року №4825-IV отримало у короткострокову оренду земельну ділянку площею 0,3094 га терміном на три роки для будівництва трьохсекційного 10-поверхового житлового будинку та благоустрою прилеглої території. 10.05.2007 року ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» отримало дозвіл №229/07 на виконання будівельних робіт з будівництва 10-поверхового житлового будинку по АДРЕСА_3 .

30 листопада 2005 року між ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» і ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» був укладений інвестиційно-підрядний договір за умовами якого ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» (підрядник-інвестор) прийняло на себе зобов`язання щодо інвестування та виконання будівельно- монтажних робіт з будівництва 10-поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 згідно з проектно-кбїиторисною документацією на відведеному ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» (замовник) і переданому замовником підряднику-інвестору за актом прийому-передачі будівельному майданчику, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Факт підписання указаного договору ОСОБА_1 не заперечувався.

Разом з тим, факт здійснення будівництва указаного будинку саме ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» не підтверджується належними і допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи не має ані акту прийому-передачі від ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» до TOB «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» будівельного майданчика, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ані доказів наявності у ТОВ « БК ОДЕСЖИТЛОБУД» права на виконання робіт з капітального будівництва, які згідно з п. ЗО ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року № 1775-ІІІ в редакції, що діяла як станом на дату укладення інвестиційно-підрядного договору, так і станом на цей час, будівельна діяльність (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж) підлягає ліцензуванню.

Посилання апелянта на те, що протягом всього строку розгляду справи у суду не виникали питання щодо законності та реальності наслідків інвестиційно-підрядного договору, не заслуговують на увагу, а доводи апелянта про те, що суд мав витребувати у нього акт прийому- передачі будівельного майданчика є безпідставними.

Так, основними принципами цивільного судочинства є принципи змагальності, диспозитивності, пропорційності.

Відповідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, апелянт мав можливість надати всі наявні у нього докази, в тому числі і акт прийому- передачі та договори, за їх наявності, укладені ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» з субпідрядниками, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі, до суду першої інстанції. Але це не було ним зроблено.

Крім того, ТОВ «Білдінг Групп» не надав доказів неможливості подання акту прийому-передачі від 13.07.2006 р. до суду першої інстанції, а тому згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не приймає цей документ в якості доказу.

Також у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що на виконання ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2019 року про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД», в.о. директора ТОВ «БК «ОДЕСЖИТЛОБУД» ОСОБА_3 були передані документи, перелік яких міститься в опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 08.02.2019 року.

Серед вказаних документів є інвестиційно-підрядний договір від 30.11.2005 року на 4 аркушах, однак, акт прийому-передачі від 13.07.2006 р. відсутній.

Вказані обставини взагалі викликають сумніви щодо існування такого акту прийому-передачі в оригіналі.

Доводи апелянта щодо пропуску позовної давності також є необгрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з пунктами 3.4., 5.1. договору №59/Щ-11-21 від 09.12.2005 року TOB Е . Л - ГРУПП» має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку, невнесення інвестором повної суми вартості квартири у встановлені договором строки. В цьому випадку ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» має право реалізувати передбачену договором квартиру на свій розсуд. При цьому гроші, внесені інвестором (мною), мають бути повернені інвестору після реалізації квартири.

Про продаж майнових прав на квартиру ОСОБА_1 дізналася в березні 2019 року з матеріалів кримінальної справи (номер кримінального провадження 0008296), яке було порушено 24 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_4 .

До вказаного провадження була залучена заява ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами відповідачів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України, в якому ОСОБА_1 була визнана потерпілою.

Від відповідача жодних доказів про повідомлення позивачки про продаж квартири АДРЕСА_5 до суду не надано.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що перебіг позовної давності слід рахувати з березня 2019 року, що свідчить, що позивачем не було пропущено строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Груп» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про стягнення коштів за договором та стягнення пені залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.10.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда