Справа № 203/3395/20
Провадження № 4-с/0203/24/2020
УХВАЛА

05 жовтня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

з участі секретаря судового засідання Дьоміної А.Д.,

за участі:

представника позивача Рибакова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2020 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 (далі заявник, боржник) зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (далі приватний виконавець), стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича вжити заходів для припинення реалізації житлової нерухомості, а саме будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до отримання дозволу органу опіки та піклування або відповідного рішення суду, у зв`язку з проживанням в такому будинку неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 зазначив, що в провадженні приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича перебуває на виконанні виконавче провадження № 62673248 щодо виконання виконавчого листа № 203/4655/15-ц, виданого 23.12.2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 785723,61 грн. За поясненнями заявника, 07.08.2020 року було проведено опис та арешт майна боржника домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому 03 вересня 2020 року заявник звернувся до приватного виконавця з заявою про неможливість передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника, у зв`язку з тим, що за адресою описаного та арештованого майна проживають малолітні діти ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 29.10.2018 року) та вимагав від приватного виконавця звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання відповідного дозволу на продаж описаного та арештованого майна до того, як передавати це майно на реалізацію. Проте 21.09.2020 року боржник отримав лист-відповідь від приватного виконавця Сивокозова О.М., відповідно до якого повідомив про те, що він не вбачає необхідності звернення до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу для передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають діти, та передав на реалізацію нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить оголошення в системі СЕТАМ за лотом № 443868.

З огляду на викладене, заявник, вважаючи дії приватного виконавця такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства України та які призвели до порушення прав його малолітніх дітей, звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2020 року, справу № 203/3395/20, провадження № 4-с/0203/24/2020, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні.

У встановлений судом строк на виконання вимог ухвали суду від 25 вересня 2020 року, заперечуючи проти вимог скарги, приватний виконавець надав суду відзив на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження. В обґрунтування своїх заперечень проти скарги він зазначив, що звертався до органу опіки та піклування із запитом щодо отримання боржником ОСОБА_1 дозволу на реєстрацію дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з отриманого листа, він дізнався, що боржник не отримував такого дозволу та не звертався до управління-служби у справах дітей з наміром зареєструвати неповнолітніх дітей. При цьому, як зазначив приватний виконавець, за період перебування виконавчого документа на виконанні, жодним чином самостійно не намагався виконати рішення суду та не намагався вирішити питання щодо погашення заборгованості, а лише з метою уникнення відповідальності звертається до суду зі скаргою.

З огляду на це, приватний виконавець просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Також у встановлений судом строк від стягувача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» надійшов відзив на скаргу, в якому, заперечуючи проти задоволення вимог скарги, представник банку зазначив, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є іпотечним майном банку та не є єдиним житлом боржника. ОСОБА_1 має на праві власності інше нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому неповнолітні діти заявника ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 29.10.2018 року) були зареєстровані у вказаному житлі після укладення іпотечного договору. Проте банк не надавав дозволу на реєстрацію будь-яких осіб в іпотечному житлі та ОСОБА_1 за відповідним дозволом до банку не звертався.

З огляду на викладене вище, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» вважає, що в діях приватного виконавця Сивокозова О.М. не вбачається порушень статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», внаслідок проведення прилюдних торгів, оскільки за змістом вказаних нормативно-правових актів необхідним є надання дозволу органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний на момент укладення договору іпотеки.

Тому, стягувач вважає, що вимоги скарги заявника є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судове засідання з`явився представник заявника, який підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд задовольнити їх, обставини звернення до суду зі скаргою пояснив таким чином, як про це зазначено вище.

Приватний виконавець Сивокозов О.М. у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.12.2019 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист від 20.05.2019 року, відповідно до якого було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNFMGK від 24 липня 2009 року, що виникла станом на 01 липня 2015 року в сумі 785723 грн. 61 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн 63 коп., заборгованості по процентам в сумі 48788 грн. 93 коп., пені в сумі 1232 грн. 35 коп. (рішення суду набрало законної сили станом на 13.12.2019 року) (а.с. 58).

28.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем було розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 203/4655/15-ц та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 62673248 (а.с. 60).

28.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем було винесено постанову про арешт майна боржника та постановлено накласти арешт на майно:

- житловий будинок, загальною площею 123,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1);

- домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на яке необхідно накласти арешт з метою забезпечення виконання рішення, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», реєстраційний номер майна 21646746, що належить боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 864295,97 грн (а.с. 64).

06.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем було винесено постанову про арешт коштів боржника та постановлено накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», , та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 864295,97 грн (а.с.73).

07.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою постановлено описати та накласти арешт на майно: житловий будинок, загальною площею 123,2 кв.м., житловою площею 70,1 кв.м., опис: літ. А-2 житловий будинок (шл.бл.), № 1-13, І-споруди, будинок, розташований на земельній ділянці, площею 1104 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 76-78).

За відомостями з листа-відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур № 12/5-392, на запит приватного виконавця від 17.04.2019 року № 346 було повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: з 27.08.2009 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 13.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 94).

03.09.2020 року приватний виконавець звернувся до Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради за № 2376, в якому повідомив про те, що з метою забезпечення гарантій прав дитини, наразі приватним виконавцем здійснюється примусове звернення стягнення на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 95).

Відповідно до листа-відповіді від 03.08.2020 року № 16/10-43 Управління-служби Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на лист приватного виконавця від 24.06.2020 року № 1739, ОСОБА_1 не звертався до управління-служби у справах дітей з наміром зареєструвати неповнолітніх: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та дозвіл на реєстрацію дітей не надавався (а.с. 96).

17.09.2020 року приватним виконавцем Сивокозовим О.М. була сформована заявка на реалізацію в СЕТАМ житлова нерухомість за № 2461, форма реалізації майна електронні торги, вид майна нерухомість, житловий будинок за адресою місцезнаходження: АДРЕСА_1 , вартість майна 781000,00 грн (а.с. 100).

Проте, ОСОБА_1 , не погодившись з діями приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248, до отримання дозволу органу опіки та піклування, у зв`язку з проживанням в такому будинку малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до пункту 28 розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.09.2016 року за № 1301/29431, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовій формі), зокрема, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

За таких обставин, для реалізації предмету іпотеки, приватний виконавець мав попередньо отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування. Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за відсутності такого дозволу в ході здійснення виконавчих дій приватний виконавець міг продовжувати виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, на яке накладено арешти та про що зазначалось судом вище.

Тому, суд, враховуючи те, що приватним виконавцем розпочато процедуру щодо реалізації предмета іпотеки, у якому зареєстровані та проживають малолітні діти, за відсутності дозволу органу опіки та піклування, доходить висновку, що такі дії виконавця є неправомірними.

При цьому суд не бере до уваги доводів приватного виконавця та стягувача на те, що заявник зареєстрував в іпотечному житлі малолітніх дітей та інших осіб вже після укладення іпотечного договору з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки цей факт не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають малолітні діти. Окрім того, стягувач не позбавлений права захистити порушення своїх прав, спричинене порушенням умов іпотечного договору у спосіб встановлений нормами законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року, справа №751/15667/15-ц, що береться судом до уваги.

Тим більше, суд застосовує судову практику Верховного Суду при вибору та застосуванні норми права до спірних правовідносин, а необхідність отримання виконавцем попереднього дозволу органу опіки та піклування у спірних правовідносинах визначена Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.09.2016 року за № 1301/29431, застосування та дотримання положень яких, з огляду на положення ст. 19 Конституції України, є обов`язковим для виконавця під час вчинення ним тих чи інших виконавчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2016 року у справі «Віннійчук проти України» (заява № 34000/07), у пунктах 47 та 48 Суд нагадав зі своєї усталеної практики, що концепція «житла» має основне значення для особистісної ідентичності, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримання відносин з іншими та є постійним і безпечним місцем у суспільстві (див., серед інших джерел, рішення у справах «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine), заява № 30856/03, пункт 44, від 02 грудня 2010 року, та «Гладишева проти Росії» (Gladysheva v. Russia), заява № 7097/10, пункт 93, від 06 грудня 2011 року). Втрата житла є крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед інших джерел, рішення у справі «МакКанн проти Сполучного Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, пункт 50, від 13 травня 2008 року, та згадане рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine), пункт 41).

Суд також зазначив, що хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до прав заявника, захищених статтею 8 Конвенції (див. рішення у справі «Концевич проти України» (Kontsevych v. Ukraine), заява № 9089/04, пункт 45, від 16 лютого 2012 року).

У статтях 3, 5 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначений пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини.

Аналіз викладених вище норм крізь призму положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конвенції про права дитини, практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що приватний виконавець до подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248, повинен був отримати попередній дозвіл органу опіки та піклування, яким виступає Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У ході судового засідання представник заявника зазначив, що оскаржуваними діями приватного виконавця було порушене право заявника на користування житлом в інтересах його малолітніх дітей, які там зареєстровані, яке і підлягає поновленню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що скарга заявника є обґрунтованою в частині щодо неправомірності дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248, до отримання дозволу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради.

Тому скарга заявника підлягає задоволенню частково, а саме: в частині щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248, до отримання дозволу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича вжити заходів для припинення реалізації житлової нерухомості, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до отримання дозволу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, у зв`язку з проживанням в такому будинку малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - підлягає задоволенню, а у задоволенні вимог скарги в іншій частині відмові.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 447-452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості за лотом 443868, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 62673248, до отримання дозволу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (49128, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Шодуарівська, будинок 7; ).

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича вжити заходів для припинення реалізації житлової нерухомості, а саме: будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до отримання дозволу Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (49128, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Шодуарівська, будинок 7; ), у зв`язку з проживанням в такому будинку малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні вимог скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали суду складений 12 жовтня 2020 року.

Суддя Ф.М. Ханієва