Номер провадження: 22-ц/813/157/20
Номер справи місцевого суду: 500/5406/18
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №500/5406/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 червня 2019 року у складі судді Пащенко Т.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 15 серпня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2011 року з нього на користь відповідача ОСОБА_2 (у шлюбі ОСОБА_2 ) стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2003 року народження, у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно розрахунку державного виконавця станом на 1 січня 2018 року виникла заборгованість за аліментами в загальній сумі 52324,65 грн., з огляду на яку державний виконавець обмежив його у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Посилаючись на відсутність роботи, знаходження на утриманні п`яти дітей у іншому шлюбі, неможливості погасити заборгованість, позивач ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати на користь ОСОБА_2 заборгованості за аліментами в розмірі 52324,65 грн. (а.с.1-2).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі (а.с.31).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пославшись на відсутність підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.104-105).

Висновок суду мотивовано тим, що фактичні обставини справи свідчать про наявність у позивача іншої сім`ї, в якій народжені діти, що перебувають на його утриманні, заборгованості за кредитним договором та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, в силу вимог закону не є підставами для звільнення позивача від обов`язку сплачувати заборгованість по аліментам; позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених частиною 2 статті 197 СК України підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.112-114).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що стягнення заборгованості з батька багатодітної сім`ї, на утриманні якого знаходиться п`ятеро дітей та непрацююча дружина, суми в розмірі 52324,65 грн. жодним чином не забезпечує і не враховує інтереси цих дітей. Суд неправильно застосував норми матеріального справа, а саме статті 7, 8, 182, 197 СК України, частини 1 статті 3 частини 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» тощо, безпідставно не прийняв до уваги надані докази та при ухваленні рішення не виходив з того, що всі діти мають право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (до шлюбу ОСОБА_2 , у шлюбі ОСОБА_2 ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.40-41).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.39).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 жовтня 2005 року в справі №2-6019-2005 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (у другому шлюбі ОСОБА_8 ) на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі ј частки всіх виді заробітку (доходу), починаючи з 8 серпня 2005 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , крім сина ОСОБА_9 , має ще й сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком якого ОСОБА_11 перебувала з зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2007 року по 28 серпня 2012 року (а.с.38, 42, 49).

ОСОБА_2 працює підсобним робітником у дошкільному навчальному закладі №12 «Колокольчик» м. Ізмаїл, отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, ОСОБА_2 як малозабезпечена сім`я перебувала з 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року на обліку в управлінні праці та соціального захисту та отримувала допомогу в сумі 973,67 грн. на місяць (а.с.44-47).

ОСОБА_1 перебуває з 18 липня 2009 року у шлюбі з ОСОБА_12 (у шлюбі ОСОБА_12 ), дане подружжя є батьками п`яти дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . Сім`я перебуває на обліку як багатодітна, користується пільгами, отримує соціальну допомогу тощо (а.с.53-59).

ОСОБА_1 не декларує свої доходи та видатки на протязі багатьох років, доказів того, що працює не надає. На обліку в Ізмаїльському МРЦЗ як безробітний ОСОБА_1 рахується лише з грудня 2018 року. За змістом позовних вимог друга дружина ОСОБА_1 . ОСОБА_12 також не працевлаштована (а.с.17-21, 80).

Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Георгієвим Р.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6019/05, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 18 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період заборгованість станом на 1 лютого 2018 року визначена рівною 52324,65 грн. Оскільки боржник ОСОБА_1 не працює, то розмір заборгованість визначено згідно середнього розміру заробітку по м.Ізмаїл з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

ОСОБА_1 заборгованість за аліментами не оспорено, доказів того, що аліменти сплачувались щомісячно в належній сумі (хоча б мінімальній) суду не надано. Розрахунок заборгованості містить посилання на сплату у листопаді 2014 року 500,00 грн. Крім цього, ОСОБА_1 надав платіжні доручення про переказ ним сину ОСОБА_9 9 вересня 2015 року 20,00 грн., 10 листопада 2015 року 20,00 грн., 31 грудня 2015 року 50,00 грн., 16 січня 2016 року 350,00 грн., 17 січня 2016 року 120,00 грн. (а.с.8-12).

Інших належних та допустимих доказів того, що, починаючи з 2005 року, коли було ухвалено рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_9 його батько сплачував аліменти чи надавав у інший спосіб матеріальну допомогу тощо суду не надано.

Відповідно до положень частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції повно і об`єктивно встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави, з якими закон пов`язує звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами відсутні.

Висновки суду відповідають положенням частини 2 статті 197, частини 7 статті 7 СК України, частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (чинна з 27 вересня 1991 року) тощо.

ОСОБА_1 як батько злісно ухилявся від сплати аліментів на сина ОСОБА_9 , та обставина, що сім`ї не має, що кожен з батьків ОСОБА_9 створив іншу сім`ю, народив інших дітей тощо, не позбавляє дану дитину утримання від своїх батьків. Аліменти, що мають документальне підтвердження на протязі більше десяти років, є настільки мізерними, що навіть не заслуговують на те, щоб вважати це утриманням дитини.

Так, дійсно, крім старшого сина ОСОБА_9 ОСОБА_1 має у іншому шлюбі п`ять дітей, дійсно щодо цих дітей ОСОБА_1 теж має обов`язок їх утримання до досягнення повноліття. Проте, зміна сімейного стану ОСОБА_1 , збільшення кола його утриманців є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_9 в порядку статті 192 СК України, але з таким позовом ОСОБА_1 до суду не звертався, він просто не сплачував роками аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , присуджені судовим рішенням. Наявність інших утриманців у розумінні частини 2 статті 197 СК України не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Посилання на порушення прав дітей у іншому шлюбі у даному випадку не приймається, так як ОСОБА_1 не виконував свій обов`язок по відношенню до сина ОСОБА_9 , до суду з позовом про зменшення розміру аліментів не звертався, доказів того, що його інші діти потерпали від не достатку утримання від батька не надано.

ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що будь-коли та будь-де за період з 2005 року по даний час працював, які заробітки (доходи) мав. ОСОБА_1 взагалі не декларує свої доходи та видатки. Саме по собі посилання на те, що не працює, не приймається. ОСОБА_1 став на облік як безробітний лише після звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментів.

Інші фінансові зобов`язання ОСОБА_1 не мають пріоритету над зобов`язаннями по сплаті аліментів на утримання дитини.

До суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами ОСОБА_1 звернувся тоді, коли державним виконавцем було вжито дієві заходи щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Наслідки вжитих державним виконавцем заходів примусу до виконання судового рішення не є у розумінні частини 2 статті 197 СК України підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які фактично не сплачувались на протязі більш як десяти років.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 7 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова