РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 жовтня 2020 рокуСправа №451/1646/19
Провадження № 2/451/429/20

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В :

6 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 серпня 2018 року, ОСОБА_2 на автодорозі Львів - Луцьк здійснив аварійну обстановку, керував гужовою повозкою (транспортом), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи жодних світло відбиваючих та розпізнавальних знаків, внаслідок чого автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, із д.н.з АІН 858 - номерний знак іноземної реєстрації (український номерний знак НОМЕР_1 ), шасі номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, під керуванням ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження. Радехівським районним судом Львівської області було встановлено, що відповідач своїми діями вчинив, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.127 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тобто порушення правил дорожнього руху особами, які керують гужовим транспортом, що спричинило створення аварійної обстановки. 13 листопада 2018 року викладені факти та обставини були встановленні Радехівським районним судом Львівської області, у судовому засіданні в ході адміністративного провадження по справі № 451/1175/18, вина відповідача була встановлена та він за скоєну ДТП був притягнутий до адміністративної відповідальності. Згідно висновку від 24 серпня 2018 року № 245 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, вартість ремонту із матеріалами становить 95498,28 грн. Згідно акту виконаних робіт № 47/2019 від 10.01.2019 року, виданого ТзОВ Автосервіс СТАНІСЛАВІВ, останнім виконано робіт на 71920,00 грн. Отже майнова шкода завдана ДТП становить 71920,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 71920,00 грн. (Сімдесят одну тисячу дев`ятсот двадцять грн.). Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , 1500 тис. грн., за проведення авто товарознавчої експертизи. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , сплачені судові витрати та витрати на правничу допомогу 3500 грн. (а.с.2-5).

06 грудня 2019 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.27).

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та задоволення позовних вимог (а.с.44).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не подав (а.с.42).

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, оскільки відповідач жодного разу не з`являвся в судові засідання.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Суд встановив, що 14 серпня 2018 року о 22:25 год. на автодорозі Львів-Луцьк, з вини громадянина ОСОБА_2 , який керував гужовою повозкою (транспортом), була вчинена аварійна ситуація.

Вина у вчиненні ОСОБА_2 зазначеної події встановлена Постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 13.11.2018 року, яка набрала законної сили. Даною постановою відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.127 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а.с.6-6 зворот).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї аварійної ситуації, що визначені у постанові судді Радехівського районного суду Львівської області від 13.11.2018 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до висновку №245 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складений 24 серпня 2018 року експертом Романюк В., вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 24.08.2018 року складає 59 252, 66 грн. (а.с.7-20).

Згідно договору-замовлення, наряд замовлення №47/2019 від 10.01.2019 р., загальна вартість робіт автомобіля «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаних ТОВ «Автосервіс Станіслав» склала 71920,00 грн. (а.с.21).

Позивач надсилав лист претензію про досудове врегулювання спору відповідачу ОСОБА_2 , згідно якого просив останнього впродовж 7 днів з моменту отримання даного листа, перерахувати кошти за виконання робіт по відновленню транспортного засобу «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 95498,28 грн. (а.с.22).

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження", шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Таким чином, саме відповідач, як особа, яка 14.08.2018 року утримувала та супроводжувала домашню тварину коня, мав забезпечити належний контроль за твариною, а тому обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу майнової шкоди, згідно закону, покладається саме на нього.

Зазначена шкода особисто винуватцем не була відшкодована потерпілій особі.

Як на правову підставу у спірних правовідносинах про стягнення матеріальної шкоди позивач у позовній заяві посилається на положення ст.ст.1166 та 1187 ЦК України.

Стаття 22 ЦК України визначає правила застосування одного із найрозповсюдженіших способів захисту цивільних прав відшкодування збитків, а також інших способів відшкодування майнової шкоди.

У статті 1166 ЦК України визначені загальні положення про відшкодування шкоди.

Стаття 1187 ЦК України передбачає відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 5 Постанови №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснив, що оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей необхідно відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

На думку суду, у даному випадку, гужовий транспорт під керуванням відповідача не має ознак джерела підвищеної небезпеки, оскільки зі змісту вищенаведених норм і роз`яснень вбачаються підстави для висновку, що джерелом підвищеної небезпеки не можна вважати домашніх (свійських) тварин, зокрема коня, а інших особливих властивостей цієї тварини, які б створювали підвищену небезпеку (ймовірність заподіяння шкоди), по справі не встановлено.

Відтак відповідач не є суб`єктом відповідальності за ст.1187 ЦК України, а посилання позивача на дану норму не ґрунтуються на вимогах закону і є безпідставними.

Так, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні відносини, а саме зобов`язання з відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України. Шкода завдана майну (транспортному засобу), яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, винною особою, якій не було завдано шкоди цим джерелом. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» такі особи відповідають за завдану шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України.

Так, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За правилами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто ст.1166 ЦК України передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то судом не встановлено наявності доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат, зокрема, суду не надано відповідного розрахунку, акту виконаних робіт, банківські виписки та на якій підставі здійснені відповідні платежі. За відсутності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд позбавлений можливості здійснити розподіл судових витрат в цій частині, відтак немає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що внаслідок створення аварійної ситуації, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , в результаті якої, позивач зазнав матеріальних збитків, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, відповідачем не надано доказів щодо спростування розміру матеріальної шкоди та станом на час розгляду справи ним відшкодування шкоди не відбулося, тому суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст.979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с.Новиця, Калуського району, Івано-Франківської області, матеріальну шкоду в розмірі 71920,00 грн. (сімдесят одну тисячу дев`ятсот двадцять грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с.Новиця, Калуського району, Івано-Франківської області, суму в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот грн.), за проведення авто товарознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя с.Новиця, Калуського району, Івано-Франківської області, судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Радехівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.