Справа № 161/7242/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/1058/20 Категорія: 36 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з ОСОБА_1 за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі ДКП «Луцьктепло») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з ОСОБА_1 .

Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 6 980 грн 75 коп., інфляційні нарахування - 1418 грн 07 коп., три відсотки річних - 287 грн 76 коп., та 121 грн 80 коп. понесених судових витрат по справі.

24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування зазначеного судового наказу від 15 травня 2015 року, виданого судом за заявою ДКП «Луцьктепло».

Зазначала, що 23 липня 2020 року вона дізналась від старшого державного виконавця Першого ВДВС у м. Луцьку Західного МУ МЮ (м.Львів) про наявність судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2015 року про стягнення з неї на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованості за надані послуги по теплопостачанню за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 6 980 грн 75 коп., інфляційних нарахувань - 1 418 грн 07 коп., трьох відсотків річних - 287 грн 76 коп., а також 121 грн 80 коп. понесених судових витрат по справі.

Вважає, що заявлені ДКП «Луцьктепло» вимоги є необґрунтованими та спірними, а тому судовий наказ № 161/7242/15-ц Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2015 року підлягає скасуванню.

Також вказувала, що вона не є споживачем послуг з теплопостачання, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки її було виселено з вказаного житлового приміщення на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2005 року. Знятись з реєстрації за колишнім місцем проживання вона не мала змоги через відсутність у неї будинкової книги. 31 серпня 2016 року вона зареєструвалась за місцем свого фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_2 , співвласницею якої вона є з 15 вересня 1998 року.

З моменту її виселення на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2005 року із квартири АДРЕСА_3 , вона втратила право щодо володіння, користування та розпорядження зазначеним майном, тому з 23 лютого 2005 року перестала бути споживачем комунальних послуг, які постачаються у вказану квартиру.

Крім того зазначала, що процесуальний строк для подання заяви про скасування судового наказу пропустила з поважних причин, що є підставою для його поновлення. Про винесений щодо неї судовий наказ від 15 травня 2015 року у даній справі їй раніше не було відомо у зв`язку з тим, що на адресу її фактичного місця проживання ( АДРЕСА_4 ) він не надсилався. Копію оскаржуваного судового наказу вона не отримувала. Про його існування дізналась лише 24 липня 2020 року.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд поновити строк звернення до суду із вищевказаною заявою та скасувати судовий наказ Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/7242/15-ц від 15 травня 2015 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року постановлено заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2015 року, виданого за заявою стягувача ДКП «Луцьктепло» про видачу судового наказу про стягнення з неї заборгованості за надані послуги по теплопостачанню повернути.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила апеляційний суд оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 не довела, що строк звернення до суду нею пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим вважав, що підстави для його поновлення відсутні.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача ДКП «Луцьктепло» заборгованості за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 6 980 грн 75 коп., інфляційних нарахувань - 1 418 грн 07 коп., трьох відсотків річних - 287 грн 76 коп., а також 121 грн 80 коп. понесених судових витрат по справі (а.с.8).

Згідно довідки місцевого обчислювального центру від 23 грудня 2014 року ОСОБА_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Як вбачається з розрахунку нарахувань і оплати за послуги з теплопостачання по особовому рахунку особи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість з 01 серпня 2012 року по 31 лютого 2015 року за опалення становить 5 311 грн 88 коп., за гарячу воду 1 668 грн 87 коп., інфляційні 1 418 грн 07 коп., три відсотки річних - 287 грн 76 коп. (а.с.3).

Як слідує з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання була зареєстрована за зазначеною вище адресою з 12 липня 2003 року по 31 серпня 2016 року.

Крім того, як вважав суд першої інстанції, ОСОБА_1 подавши 24 липня 2020 року заяву про скасування судового наказу, пропустила встановлений законодавством строк звернення до суду для її подання.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу обґрунтовувала тим, що копію судового наказу вона не отримувала, а про його існування дізналась 24 липня 2020 року, коли ознайомилась із його змістом на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень» за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/44191246.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 2 ст. 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ від 15 травня 2015 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги по теплопостачанню боржнику не вручено.

З огляду на наведене, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не надано доказів та не доведено поважності пропуску строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, а наведені нею підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду з даною заявою є неповажними, колегія суддів вважає помилковими.

Отже, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів про вручення копії судового наказу та доданих до неї документів боржнику, а останній стало відомо про його існування лише 24 липня 2020 року і цього ж дня вона у відповідності до ч. 1 ст. 170 ЦПК України подала заяву про скасування судового наказу, тому у даному випадку вона не пропустила строк для подання такої заяви, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення боржнику ОСОБА_1 її заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права при розгляді заяви про скасування судового наказу, то в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року підлягає скасуванню з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню з ОСОБА_1 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: