Справа №263/9361/19
Провадження №2-п/265/19/20
У Х В А Л А

09 квітня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Костромітіна О. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено, стягнуто з відповідачки борг у сумі 173000 гривень, 30% відсотків річних у розмірі 51900 гривень, пеня у розмірі 51900 гривень, штраф у розмірі 17300 гривень, 3% річних у розмірі 4569,23 гривень, а всього 294569,23 гривень.

На підставі даного рішення суду позивачу було видано виконавчий документ, за яким Кальміуським ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харьків) було відкрито виконавче провадження №61665756 про примусове стягнення з заявниці грошових коштів та накладено на її автомобіль SKODA SUPERB, державний номер НОМЕР_1 . Вважає, що необхідно зупинити виконавче провадження у зв`язку з подачею нею заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення, за результатом розгляду якого може бути відмовлено у задоволені цієї заяви, внаслідок чого у неї виникне можливість оскаржити це рішення та процедуру накладення арешту на її майно в загальному порядку. Посилаючись на п.2 ч.1 ст. 159 ЦПК України п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження просила зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 263/9361/19.

Статті 37 та 38 Закону України «Про виконавче провадження» містять вичерпний перелік підстав обов`язкового та можливого зупинення державним виконавцем виконавчого провадження,

Так, відповідно до ст.37 ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Про такі ж подібні види забезпечення позову йдеться в пунктах 5, 6 ст. 150 ЦПК України.

Тобто, при застосуванні або Закону України «Про виконавче провадження», або ст. 150 ЦПК України наступають ті самі правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження.

Незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову за ст.150 ЦПК України різні, оскільки при застосуванні закону проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено.

Тобто законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить. Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії неправомірними та зобов`язати зупинити виконавче провадження, а не самому зупиняти виконавче провадження (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

Зупинення виконавчого провадження за законом і зупинення виконання за правилами ЦПК України (пункти 2, 5, 6 ст. 150 ЦПК України) - це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Суддею встановлено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя знаходиться заява ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Враховуючі вищевикладені норми права, керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, суддя дійшла висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки в компетенцію суду при вирішення заяви про перегляд заочного рішення, яке знаходиться на стадії виконання, не входить вирішення питання про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, вирішенням даного питання наділений виключно державний виконавець.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 150-153, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом № 263/9361/19, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики борг у розмірі 173 000 гривень, суми відсотків у розмірі 51900 гривень, суми пені у розмірі 51900 гривень, суми штрафу у розмірі 17300 гривень, 3% річних у розмірі 469,23 гривень, а всього 294 569,23 гривень, до завершення розгляду цивільної справи № 263/9361/19, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Костромітіна