ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/436/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши цивільну справу №607/28312/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року, ухваленого суддею Грицай К.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту перебування її у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період до 18.02.2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції помилково застосував положення ч. 4 ст. 315 ЦПК України та прийшов до твердження, що даний спір є спір про право, а саме щодо трудових правовідносин заявника та ТОВ "Квартал 5".

Суд постановляючи ухвалу не навів належних мотивів, на підставі яких він прийшов до висновку, що з даної заяви вбачається спір про право.

Крім цього, хоча й в ухвалі суд зазначає, що ТОВ "Квартал 5" не перебуває в процесі припинення, однак як вбачається із листів управління держпраці, долучених до заяви, зокрема й листа Головного Управління держпраці у Запорізькій області від 22.04.2019 року №08/02,8-05/3796 фахівцями управління було здійснено неодноразово виходи для проведення заходу державного контролю на вищезазначеному підприємстві, але за адресою підприємства, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, посадові особи відсутні.

Тож, в даному випадку необхідно встановити саме юридичний факт в порядку окремого провадження - перебування заявниці у відпустці по догляду за дитиною, який не можливо встановити на даний час на підставі інших документів (накази, розпорядження роботодавця, тощо).

Встановлення факту перебування ОСОБА_1 у відпустці є необхідним для продовження отримання нею державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не поступало.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

Відповідно до статті 130 п.5 ЦПК України- вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки цій особі.

Адвокат Юзювак І.Я. подав клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримує.

Представник Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, проте хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення ТД ПАТ "Укрпошта".

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є спір про права, а тому має розглядатись за правилами позовного провадження.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України вказує, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

09.09.2014 року ОСОБА_1 працевлаштувалась на посаду продавця ТзОВ " Квартал" , що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , долученої до заяви.

05.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ "Квартал 5" про надання відпустки без збереження заробітної плати до досягнення дитиною шестирічного віку, однак відповідь на свою заяву від роботодавця не отримала, з наказом про відпустку не ознайомлена.

За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ТОВ "Квартал 5", ідентифікаційний код юридичної особи 38926278, місцезнаходження юридичної особи - Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Маяковського, 11.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт перебування її у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період до 18.02.2020 року для отримання нею державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції підставно виходив з того, що існує спір про право, оскільки ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із ТзоВ " Квартал 5", а тому у відповідності до вимог ст. 179,181 Кодексу законів про працю та ст. 25 Закону України "Про відпустки" питання щодо надання відпустки без збереження заробітної плати вирішується із роботодавцем, який на даний час не перебуває в процесі припинення. Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 здійснила усіх заходів, щоб звернутися до свого роботодавця для вирішення питання надання їй відпустки.

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення необхідне ОСОБА_1 для отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, підстави для її скасування - відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

За клопотанням ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення. Враховуючи вимоги ст. 136 ч.1 ЦПК України, колегія суддів вважає, що слід стягнути з ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів