КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3804/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Клабуков Р.В., діючий на підставі ордеру,

представник відповідача Рибальченко К.С., діюча на підставі довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2

про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в якій просить суд зняти арешт з зняти арешт з 1/5 частини квартири, загальною площею 68,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить йому ОСОБА_1 , накладений Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-5173 від06.10.2006 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, та арешт, накладений на підставі постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси від 14.07.2005р. серії АВ №158881 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що його колишня дружина - ОСОБА_2 неодноразово зверталась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини, і за результатом розгляду справи про стягнення аліментів 06.10.2006 року Київським районним судом м. Одеси було виданий виконавчий лист № 2-5173, який став підставою для накладення Першим Київським відділом державної виконавчої служби ОМУЮ арешту на 1/5 частини квартири загальною площею 68,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

Крім того, позивач вказує, що на зазначене майно також був накладений арешт на підставі постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси від 14.07.2005р. серії АВ №158881, що підтверджується інформаційною довідкою .№ 187522608 від 05.11.2019р.

На теперішній час, як стверджує позивач, аліментні зобов`язання ним виконані у повному обсязі, та, відповідно до постанови від 11.10.2018р. ВП № 55837430 Державного виконавця Першого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Алієва А.Т., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/5718/16-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з нього аліментів закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Припинено чинність арешту всього його майна, накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 26.02.2018 року.

Позивач зазначає, що відповідно до постанови від 25.10.2018р. ВП № 37145472 Державного виконавця Першого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Сокол Ю.С., виконавчий лист № 2-7331/10 від 01.11.12, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з нього аліментів повернуто стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Припинено чинність арешту, накладеного в рамках зазначеного виконавчого провадження.

Однак, як стверджує позивач, у відповідь на його заяву про зняття арештів, які залишились діючими на підставі постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси від 14.07.2005р. серії АВ №158881, та на підставі виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси № 2-5373 віл 06.10.2006 року, Першим Київським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у листі віл 26.11.2009р. №30303 повідомлено, що відповідно до даних, що містяться в ЄДРВП та АСВП встановити в рамках якого виконавчого провадження винесена дана постанова неможливо. Такаож згідно п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання становить 3 роки, саме тому виконавчі провадження 2005-2006 року знищені.». Також повідомлено про неможливість зняття арешту з майна та запропоновано звернутись до суду відносно скасування арешту.

На теперішній час, як вказує позивач, його син досяг повноліття, заборгованості по сплаті аліментів відсутня, його колишня дружина - ОСОБА_2 претензій до нього не має.

З урахуванням викладеного, оскільки наявні арешти на майно порушують його право власності та не дають йому можливості вільно розпоряджатись майном, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.09.2020 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

21.09.2020 року від представника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що в провадження Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі перебувало виконавче провадження № 3326613 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1757, виданого Київським районним судом м. Одеси 30.04.2004, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , в ході проведення виконавчих дій по якому, державним виконавцем відділу накладено арешт на належну ОСОБА_1 на праві приватної власності 1/5 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 2231785).

03.12.2007 року державним виконавцем відділу, керуючись п, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-ХІУ від 21.04.1999 зі змінами), по

вищезазначеному виконавчому провадженню винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.1232008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

У зв`язку із закінченням строків зберігання, вищезазначене виконавче провадження було знищено у порядку, передбаченому законодавством.

Також, представник відповідача вказує, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 15953694 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5173/06, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2006, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , в ході проведення виконавчих дій по якому, державним виконавцем відділу накладено арешт на належну ОСОБА_1 на праві приватної власності 1/5 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 9583135).

22.04.2015 року державним виконавцем відділу, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-ХІV від 21.04.1999 зі змінами), повищезазначеному виконавчому провадженню винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення та матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

Відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07,06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Відомості щодо виконання боржником вимог вищезазначених виконавчих документів у відділі відсутні.

Порядок зняття арешту з майна регулюється статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до н. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець, (не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається. сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, як стверджує представник відповідача, порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадження чітко визначено у п. 15 розділу VШ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, а відповідно до відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач не дотримався вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту він пред`явив до неналежного відповідача (Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а не пред`явив до обов`язкового належного відповідача, яким має бути кредитор, в інтересах якого накладено арешт на спірне майно.

З урахуванням викладеного, представник Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.10.2020 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 12.10.2020 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Третя особа - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 12.10.2020 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження ВП №37145472 з примусового виконання виконавчого листа №2-7331/10, виданого 01.11.2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2010 року та до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поставною головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Юлією Степанівною від 25.10.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист № 2-7331/10, виданий 01.11.2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2010 року та до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а саме: знято арешт з усього майна ОСОБА_1 , який був накладений постановою про арешт майна боржника Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП №37145472 від 12.02.2018 року.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження ВП №55837430 з примусового виконання виконавчого листа №520/5718/16-ц, виданого 19.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню), станом на 01.04.2016 року, за прострочення зі сплати аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 18.10.2010 року по 01.04.2016 року у розмірі 8 141,28 гривень.

Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва Айдина Тапдигалі Огли від 11.10.2018 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/5718/16-ц, виданого 19.02.2018 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню), станом на 01.04.2016 року, за прострочення зі сплати аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 18.10.2010 року по 01.04.2016 року у розмірі 8 141,28 гривень, закінчено, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а саме: скасовано арешт всього майна боржника, накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 26.02.2018 року.

Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.11.2019 року, постановою Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АВ № 158881, видана 14.07.2005, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , зокрема, на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , арешт зареєстровано: 28.07.2005 року за № 2231785, реєстратором: Третя Одеська державна нотаріальна контора.

Крім того, з вказаної інформаційної довідки вбачається, що 03.03.2010 року було накладено арешт на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , підстава обтяження: виконавчий лист №2-5173, виданий 06.10.2006 року Київським районним судом м. Одеси, обтяжувач: Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Згідно відповіді Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса від 26.11.2019 року № 30303, в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5173/06, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2006, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , в ході проведення виконавчих дій по якому, державним виконавцем відділу накладено арешт на належну праві приватної власності 1/5 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості щодо виконання ОСОБА_1 вимог вищезазначеного виконавчого документа відсутні та ним до заяви не додані.

Крім того, Першим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеса було повідомлено, що 14.07.2005 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 158881 (реєстраційний номер обтяження 2231785). На підставі виконавчого листа 2-5173 від 06.10.2006 року Київським районним судом м. Одеси арештоване майно, а саме 1/5 частина квартири, адреса: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 9583135). Відповідно до даних, що містяться в ЄДРВП та АСВП встановити в рамках якого виконавчого провадження винесена дана постанова неможливо. Також згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання становить 3 роки, саме тому виконавчі провадження 2005 - 2006 року знищені.

Таким чином, Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса повідомив ОСОБА_1 неможливість зняття арешту з його майна, у зв`язку з тим, що відсутні підстави для зняття арешту з майна, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Запропоновано звернутись до суду щодо задоволення вимог відносно скасування арешту майна боржника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснює п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 3.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимоги про зняття арешту із майна, що належить йому, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.

На думку суду позивач звернувся до відповідача про зняття арешту як до неналежного, оскільки, виконавча служба виконує дії, в тому числі про накладення арешту та про його зняття і не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги стосується прав та обов`язків інших осіб, у даному випадку стягувача, яким є ОСОБА_2 , яка не є відповідачем у даній справі, а є третьою особою, а відтак вирішення даної вимоги є можливим шляхом пред`явлення інших позовних вимог до інших осіб поза межами даного цивільного провадження.

Крім того, позивач також просить суд зняти арешт, накладений на підставі постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси від 14.07.2005 року серії АВ №158881 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, та зазначає, що арешт було накладено при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення з нього аліментів.

Разом з тим, відповідний арешт було накладено у 2005 року, а виконавчий лист про стягнення аліментів видано у 2006 року, тобто взагалі незрозуміло, хто є стягувачем за виконавчим провадження АВ № 158881, в межах якого постановою державного виконавця від 14.07.2005 року накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , зокрема, на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 55 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Однак відповідного клопотання під час розгляду справи заявлено не було, відповідних уточнень до позовної заяви не надано, що виключає можливість задоволення позову пред`явленого до неналежного відповідача.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене, оскільки стягувачів по вказаним виконавчим провадженням не залучено до участі у справі в якості співвідповідачів, що виключає можливість задоволення вимог про зняття арешту з майна, позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про зняття арешту з майна залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2020 року.

Суддя Петренко В. С.