Справа № 265/8062/19
Провадження № 2/265/458/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Красноухова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2001р., свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2011р., а також рішення суду, виданого 25.06.2013р. В квартирі залишився зареєстрований його зять ОСОБА_2 , який протягом тривалого часу, понад рік, фактично в ній не мешкає. Всі обов`язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивача, відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням провести розгляд справи без його участі.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2001р., виданого Управлінням міського майна м.Маріуполя, ОСОБА_3 та членам її сім*ї ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 в рівних частках.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.07.2011р., посвідченим приватним нотаріусом Демко М.Л., та згідно відмітки у свідоцтві про право власності на житло, ОСОБА_1 успадкував частину вказаної квартири після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (1/3 + 1/6).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 набув право власності на 1/6 частку вказаної квартири на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя, виданого 25.06.2013р.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним власником квартири АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг.

З пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі протягом трьох років.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірному будинку без поважних причин.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 405, 386 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 13, 18, 76, 81, 247, 263,265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 08 квітня 2020 року.

Суддя_______________І.М. Міхєєва