Справа № 214/8284/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить : позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути зі ОСОБА_2 на її користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн., по сплаті правничої допомоги в сумі 6300 грн.

В обґрунтування позову навела наступне. З відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2015 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, з листопада 2018 року мешкають окремо, донька проживає з нею, позивачкою. Шлюб розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2019 року. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.09.2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1669,00 грн. щомісячно, тому що відповідач усунувся від утримання дитини. Згідно ст. ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Він ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, навпаки створював і створює умови, які шкодять інтересам дитини. Усе це підтверджується: характеристикою на дитину, виданою КЗ «Радіоновський навчальний заклад (яслі-садок) «Берізка» загального розвитку» Криворізької районної ради Дніпропетровської області від 10.09.2019 р.№33, в якій зазначено, що за весь період перебування доньки в садочку з 01.09.2018 року по цей час батько в вихованні доньки взагалі участі ніякої не приймає, в дошкільному закладі був присутнім один раз на новорічному ранку 27.12.2018 р.; побутовою характеристикою на відповідача, виданою Чкаловським сільським головою, в якій зазначено, що відповідач проживав на території сільської ради разом з родиною, він ніде не працював, зловживав спиртними напоями, марихуаною, вихованням доньки не займався. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею, позивачкою, самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини прикладає всі свої зусилля та можливості, нею створені необхідні умови для здорового та всебічного її розвитку. Взагалі, спосіб життя відповідача є антисоціальним, він, як зазначено вище, зловживає спиртними напоями, вживає марихуану. Познайомилась з відповідачем у березні 2015 року. З липня 2015 року розпочали спільне проживання. Відповідач продовжував пиячити, гуляти, проводити час поза домом. Мешкали разом з його батьками, і матері відповідача інколи вдавалось стримати його від загулів. Разом з нею шукали його у селі, він легко міг потрапити у якусь халепу, що відбувалось неодноразово. Коли вона, позивачка, завагітніла, ОСОБА_2 вимагав від неї переривання вагітності, не бажав народження дитини. Не зустрічав їх з пологового будинку. Родичі відповідача були категорично проти переривання вагітності, обіцяли допомогу, мали надію, що він зміниться. До появи доньки, не дуже звертала увагу на його недостойну поведінку, не мала досвідченості у сімейному житті, тому що виховувалась у дитячому будинку. Але після народження доньки відповідач зовсім припинив прислухатися до порад матері та до її, позивачки, прохань. Один раз він допоміг перекрити кровлю сусідам, за що було сплачено 4000 грн., але грошові кошти передали не особисто відповідачу, а матері. Ці кошти витратили на купівлю ліжка для дитини. Тоді відповідач зчинив скандал, вимагав повернення грошей. Він став виносити з двору горіхи, метал та ін. Викрав сережки, які було подаровано доньці на 1 рік, витратив гроші на марихуану, як він зізнався пізніше. Вони виїжджали двічі на заробітки до Польщі, потім з липня по вересень 2017 року намагались мешкати окремо від батьків, знімали квартиру. Але відповідач витрачав гроші на гульки, виникла заборгованість по сплаті за оренду і комунальні послуги. Знов повернулись до його батьків, де прожили разом до грудня 2017 року. У грудні 2017 року відповідач знов виїжджав на заробітки до Польщі, але не присилав грошові кошти на утримання дитини. Там він ще більш почав вживати спиртні напої та наркотичні засоби, на купівлю яких й витрачав усі гроші, навіть заклав свій паспорт і обручку. У результаті його було повернено в Україну через консульство. Після його повернення вирішила розлучитися, але він та його матір умовили її залишитись. Відповідач погодився пройти кодування від вживання п`янких речовин. 26.07.2018 року відповідач закодувався від вживання п`янких речовин строком на один рік, тобто до 26.07.2019 року, що підтверджується довідкою від 26.07.2018 р. Але досить швидко знов повернувся до своїх звичок. З листопада 2018 року припинила шлюбні стосунки з відповідачем, мешкали у різних кімнатах, а потім він переїхав мешкати до квартири, що належить його матері і де він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У грудні 2018 року він погодився пройти перекодування, і це не допомогло. Після перекодування відповідач ще більш став вживати марихуану, у своє виправдання говорив, що без її вживання не може відпочити. Також сказав, що закодувався тільки від зловживання спиртними напоями. У січні 2019 року відповідач поїхав до Польщі, йому подобається те, що там він вільно має можливість придбати марихуану. Вона, позивачка, окремо від нього їздила до Польщі на заробітки, так як на матеріальну допомогу від відповідача неможливо розраховувати. За всі роки життя дитини відповідач ухилявся від її утримання, говорив, що вона, позивачка, отримує матеріальну допомогу на дитину і їм достатньо її, щоб вижити. Виживали завдяки допомозі з боку його родичів та ще інколи допомагає її подруга, з якою виховувались у дитячому будинку, і яка після удочеріння мешкає у США. Відповідач свідомо ухилявся від спілкування з дитиною, від її виховання, догляду за нею, говорив, що його дратує плач доньки. Вважає, що найкращим подарунком для доньки було як раз те, що відповідач ухилявся від спілкування з нею, так як він найчастіше перебував у ненормальному стані після вживання спиртних напоїв або наркотичних засобів, влаштовував скандали, що негативно впливало на психологічний стан доньки, на її настрій та здоров`я. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до ст. 14 Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого заходу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами і вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (п. 15,16 постанови).

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає, що донька має бути захищена від такого батька, як відповідач, інтереси доньки потребують позбавлення відповідача батьківських прав , після чого умови життя дитини будуть змінені на краще. Вважає, що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Не бажає затягувати вирішення цього питання, як зробила з розлученням та стягненням аліментів у примусовому порядку, тому що це стосується інтересів дитини, які потребують огородити її від такого батька. Після її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідач погрожує розправою. Відповідач свідомо не займався вихованням дитини, не цікавився життям доньки, не вітав з днем народження. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області постановлено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 .

У судове засідання позивачка не з`явилася, від представника позивачки - адвокат Міценко Л.П. надійшла заява, згідно якої остання позов підтримала повністю, просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності, оскільки перебуває за межами України.

Представник виконавчого комітету Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за їх відсутності, свій висновок підтримують, вважають, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись положеннями ст. 200 ч. ч. 3,4 ЦПК України, а саме визнання у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачці 50% судового збору (384,20 грн.), сплаченого при поданні позову, а інші 50% судового збору (384,20 грн.) стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхіднестягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та значенням справи для сторони, в розмірі 2500 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 165 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 141, 142, 200, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 10 квітня 2020 року, на цей час набрали чинності зміни до ЦПК України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов