Справа № 458/1060/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,

встановив:

14.09.2018 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 570 грн., що становить 380 грн. - вартість пошкодженого вітрового скла трактора, 190 грн. - вартість робіт по встановленню розбитого скла; стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 4500 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23.08.2018 близько 17 год. 50 хв. їхав власним трактором на поле по сіно. На дорозі стояв трактор відповідача. Відповідач з сином по дорозі збирали картоплю, яка розсипалася з причепа трактора. Коли він вирішив об`їхати трактор відповідача, в цей час несподівано для нього відповідач підняв камінь і кинув у вітрове скло його трактора, від удару каменем скло розбилося. У результаті неправомірних дій відповідач завдав йому матеріальну та моральну шкоду, яку і просить стягнути в його користь, а також судові витрати.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 26.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав,.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на ті самі обставини та докази, які зазначені в позовній заяві. Також зазначив, що йому відомо, що відповідач купив скло до трактора, однак він його не встановив. Пояснив, що доказів вартості робіт по встановленню розбитого скла не може представити. Щодо заподіяної моральної шкоди, то така полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та його сім`ї, зокрема жінка на той час була вагітною і теж злякалась. Він також не сподівався такої поведінки відповідача, міг зазнати ушкоджень, так як камінь потрапив в нього і він отримав синець, але до лікарів не звертався.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що 23.08.2018 він збирав картоплю, яка висипалася з борта його трактора. Трактором під`їхав сусід ОСОБА_1 , з якого вийшла вагітна дружина позивача, щоб йому допомогти. Побачив, як позивач, будучи за кермом трактора, продовжив рух прямо на них. Тоді він взяв камінь і кинув в лобове скло трактора. Вказав, що відкупив скло, на підтвердження чого надав товарний чек, однак позивач його не приймає його. Також пропонував добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак позивач наполягає на вирішенні справи лише через суд. Вважає, що моральної шкоди він не завдав.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача та вони є сусідами з відповідачем і перебувають у неприязних відносинах. Була присутня під час того, як відповідач кинув камінь у вітрове скло трактора, яким керував її чоловік. Вказала, що завдана шкода не відшкодована.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є володільцем трактора колісного марки Т-25А, реєстраційний номер НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами.

23.08.2018 року відповідач пошкодив вітрове скло вказаного трактора, кинувши в лобове скло камінь, що також не заперечується сторонами, підтверджується показаннями свідка в судовому засіданні, матеріалами перевірки за зверненням ОСОБА_1 до Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області, ЖЄО №3508 від 23.08.2018 з яких видно, що 23.08.2018 о 18.55 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.08.2018 о 18.53 год. за адресою с.Комарники Турківського району Львівської області ОСОБА_2 розбив вікно в тракторі заявника ОСОБА_1 , предметом схожим на камінь (арк. справи 8-13).

Листом т.в.о. начальника Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області Захарчик С.В. повідомлено ОСОБА_1 про те, що його звернення по факту пошкодження вікна у тракторі ОСОБА_2 розглянуте. У результаті проведеної перевірки встановлено, що по даному факту вбачаються цивільно-правові відносини, рішення з яких приймається при зверненні до суду (арк. справи 7).

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Главою 3 та 82.

Вирішуючи спір суд виходить з наступних положень та норм закону.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

Відповідно до ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення. При цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Згідно з ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду справи суд встановив, що пошкодження вітрового скла трактора сталося внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 , який кинув каменем та розбив його.

Вина відповідача у розбитті вітрового скла у тракторі позивача підтверджується поясненнями сторін, свідка, результатами розгляду Турківським ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області матеріалів за повідомленням позивача від 23.08.2020 року.

Відповідач під час розгляду справи визнав, що вчинив неправомірно, готовий відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Відтак, суд встановив, і що не заперечують сторони, що мали місце неправомірні дії з боку відповідача, між цими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача, а отже і обов`зок таку відшкодувати.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про підставність та доведеність позовних вимог в частині відшкодування вартості пошкодженого вітрового скла трактора в розмірі 380 грн.

Водночас суд зазначає, що згідно з товарним чеком від 27.08.2018 виданого ФОП ОСОБА_4 , наданого суду відповідачем, вартість скла лобового Т-25 в кількості 1 шт. становить 395 грн. Позивач у свою чергу на підтвердження вартості скла надав фотознімок з зображенням скла в магазині з ціною 380 грн.

Однак, беручи до уваги, що відповідач визнав позов в цій частині, згідний відшкодувати вартість скла у зазначеному позивачем розмірі, враховуючи, що такий розмір в межах заявленої позивачем вартості скла, що сторони визнали, тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути в користь позивача завдану майнову шкоду в розмірі 380 грн.

Щодо відшкодування майнової шкоди в розмірі 190 грн. за встановлення пошкодженого скла, то суд вирішуючи таку вимогу виходить з наступного.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування йому 190 грн. вартості робіт по встановленню розбитого скла, не надав суду жодного належного та допустимого доказу щодо саме такого розміру шкоди.

Відтак, вказана вимога не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Позивач також зазначає, що протиправними діями відповідач завдав йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 4500 грн., що виразилось в душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням його майна, у приниженні честі та гідності перед односельчанами, перелякалась його вагітна дружина та дитина, він не сподівався такої поведінки відповідача, що спричинило нервовий стрес.

Вирішуючи цей спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи викладене, зокрема те, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 було завдано шкоду майну позивача ОСОБА_1 , що змусило позивача докласти додаткових зусиль для захисту своїх прав у судовому порядку, а також враховуючи, що дії відповідача завдали йому і його сім`ї душевних страждань, оскільки перелякалась вагітна дружина, що викликало переживання, нерви, стрес, враховуючи встановлені у справі конкретні обставини завдання шкоди, поведінку відповідача, який визнав свої неправомірні дії, вживав заходів для усунення завданої шкоди, однак позивач наполягав лише на вирішенні спору в судовому порядку, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 500 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1409 грн. 60 коп.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 900 грн. (200 грн. - ознайомлення з матеріалами. консультування, 700 грн. - складання позовної заяви), що підтверджується договором про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Буняк Д.М. від 12.09.2018, квитанцією до прибуткового касового ордера від 11.09.2018, описом робіт (наданих послуг) адвоката від 14.09.2018.

На підставі ст. ст. 2, 11, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 380 грн (триста вісімдесять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

У решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1409,60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) та 900 (дев`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2020.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 27.02.2001);

Відповідач: ОСОБА_2 (с. Зворець, Турківський район, Львівська область).

Суддя О.І. Кшик