справа № 489/4377/19 провадження №2/489/553/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на будівельні матеріали та стягнення вартості будівельних матеріалів

встановив:

У серпні 2019 року представник позивача адвокат Снігір Є.О. звернулася до суду з позовом про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_5 , та відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_2 у період з квітня 2018 року по 18.08.2018 за адресою по АДРЕСА_1 ; визнання за позивачем права власності на будівельні матеріали на загальну суму 318456,00 грн.; стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача вартість будівельних матеріалів на загальну суму 318456,00 грн., а також стягнення понесених витрат на оплату судового збору.

Як на підставу позовних вимог вказано, що сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в період з квітня 2018 по 18.08.2018 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, за адресою: АДРЕСА_1 . 18.08.2018 між вказаними сторонами був зареєстрований шлюб, після чого позивач був зареєстрований за вказаною адресою, спільно з відповідачами, яким належить будинок. В період спільного проживання вжив всіх можливих заходів для забезпечення повноцінного сімейного життя для себе, дружини та інших членів родини. З цією метою ним за власні кошти проведено поліпшення житлових умов подружжя у будинку відповідачів.

15.06.2019 між подружжям виник конфлікт, після чого дружина його не допустила до будинку щоб забрати особисті речі, що підтверджується листом начальника Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області. Так як між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 фактично відсутні шлюбні відносини, вони спільно не проживають та вказана відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач бажає стягнути з відповідачів кошти, що були витрачені ним на придбання матеріалів для проведення ремонту будинку. Проведення ремонтних робіт в будинку відповідачів підтвердив товарними чеками на придбання будівельних матеріалів за період з 12.04.2018 по 16.04.2019 на загальну суму 318456,00 грн.

Зазначає, що дохід відповідачів є мінімальний та забезпечує лише їх побутові потреби і єдиним стабільним доходом родини була заробітна плата позивача, що підтверджується копіями угод про працевлаштування моряка та звітом по транзакціях з його банківського рахунку. Наведене підтверджує той факт, що всі витрати на проведення ремонтних робіт позивач ніс одноособово, що свідчить про можливість визнання за ним права власності на придбані матеріали. Тому позивач бажає стягнути з відповідачів понесені вказані витрати солідарно, так як сторони проживали в період проведення ремонтних робіт однією сім`єю і поліпшення відбувалося в будинку, що належить відповідачам на праві спільної часткової власності (по Ѕ частки кожному).

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Костенюк М.В. 11.03.2020 надала до суду відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказала, що позивач з 13.12.2017 по 13.06.2018 перебував за межами України, що підтверджується квитками на міжнародний авіарейс турецькі авіалінії електронний квиток № 878 від 06.12.2017 та електронний квиток № 630 від 11.06.2018. Тому у вказаний період позивач та відповідач ОСОБА_3 ніяк не могли проживати як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу однією сім`єю.

Крім того позивач не надав доказів та не зазначив обставин, які свідчать про його проживання з відповідачем, які чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Зокрема те, що в указаний період вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами і обов`язками та спільним побутом. Тобто між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Відповідач не визнає того, що вона та позивач проживали без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина у вказаний період часу.

Наданий позивачем в якості доказу ведення спільного бюджету сторін в період з квітня 2018 року по 18.08.2019 звіт по транзакціях з використанням/без використання БПК за період з 01.01.2017 по 03.07.2019 спростовує наведені ним в позові обставини. Так, згідно звіту по транзакціях за період з 01.01.2017 по 03.07.2019 доступ до рахунку та коштів мали та використовували лише ОСОБА_8 у період з 24.04.2017 по 28.02.2019 на загальну суму 15645,00 дол.США та позивач ОСОБА_5 у період з 26.05.2017 по 19.08.2018 на загальну суму 2942,14 дол.США, у період з 14.09.2018 по 30.05.2019 на загальну суму 960,00 дол.США, що свідчить про те, що позивач у період з квітні 2018 року по 18.08.2018 утримував не відповідача ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 .

У будинку відповідачів позивач був зареєстрований лише 11.05.2019, що підтверджується його відміткою у паспорті.

Позивач стверджує, що єдиним стабільним доходом родини була його заробітна плата, так як відповідачі мали лише мінімальний дохід, який забезпечував лише побутові потреби відповідачів. Між тим, позивач не надав доказів того, що він мав стабільний дохід та утримував відповідачів у вказаний ним період, крім копій квитанцій про купівлю будівельних матеріалів сумнівного походження.

Вказані твердження позивача про відсутність у відповідача ОСОБА_3 стабільного доходу також спростовується тим, що остання працює фельдшером з 01.04.2006 по теперішній час в КП «миколаївському обласному центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та її середньомісячна заробітна плата складає не менше 6500,00 грн.

Твердження позивача про поліпшення житлових умов подружжя шляхом здійснення ремонту будинку відповідачів є абсолютно безпідставними та непідтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Надані позивачем копії квитанцій та товарних чеків про закупівлю будівельних матеріалів не підтверджують проведення ремонтних робіт у будинку відповідачів та є сумнівними.

Так, позивачем надано копії квитанцій про придбання ним комплекту для відеоспостереження на суму 3400,00 грн. товарний чек № 72 від 20.08.2018 та лічильника води товарний чек № 49 від 16.08.2018 на суму 490,00 грн.

Однак, встановлення системи відеонагляду у будинку АДРЕСА_1 здійснено коштом ОСОБА_2 , що підтверджується актом приймання виконаних робіт від 07.02.2020. Щодо лічильника води то він був замінений у квітні 2019 року коштом ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою у контрольній картці книжки по сплаті комунальних послуг з водопостачання та договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 04.04.2019.

Щодо будинку то його одноособовим власником є ОСОБА_2 , оскільки на підставі договору дарування від 24.06.2017 ОСОБА_9 подарувала їй свою Ѕ частку. Тому, для проведення будь-яких робіт у вказаному будинку має здійснюватися виключно за згодою власника нерухомого майна.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала, що з 25.06.2011 є власницею Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а з 24.06.2017 на підставі договору дарування в дар від своєї доньки ОСОБА_10 набула право власності на іншу Ѕ частку, тому є єдиною власницею вказаного будинку.

У спірний період її донька та позивач однією сім`єю не проживали, так як в цей період позивач перебував у службовому відрядженні за кордоном, що підтверджується бронюванням авіаквитків. Реєстрація проживання позивача за адресою по АДРЕСА_1 була здійснена на переконливе прохання її доньки - ОСОБА_3 , яка в період з 18.08.2018 по 17.01.2020 перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, для спрощення реєстрації його цивільних прав в Інгульському районі, де він на той час перебував. Шлюбні стосунки між позивача та її дочкою фактично припинені були з травня 2019 року. Факт придбання будівельних матеріалів, відповідно до пред`явлених чеків, жодним чином не підтверджує факту того, що вказані позивачем будівельні матеріали були використані для ремонту будинку, дозволу на ремонт якого він не отримував та комунальні послуги не сплачував. Якщо і мали місце якість поліпшення то вони були здійснені за участю позивача добровільно в період шлюбу.

У відповіді на відзив, яка фактично є клопотанням про виклик свідків, представник позивача просила допитати свідків згідно переліку, в допиті яких відмовлено в судовому засіданні 06.07.2020, за винятком свідка ФОП « ОСОБА_11 », яким до суду надано заяву про підтвердження лише факту продажу будівельних матеріалів та вказав на неможливість явки в судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.09.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 12.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі та присутній представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Костенюк М.В. в задоволенні позовних вимог посили відмовити посилаючись на безпідставність позову.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що до реєстрації шлюбу вони не проживали в будинку, який належить її матері. Жодних коштів їй позивач не надавав та ремонт будинку не здійснював. У шлюбі вони проживали лише місяць, після чого позивач пішов у плавання, а після повернення через шість місяців почав зловживати спиртними напоями внаслідок чого вона возила його на кодування та вирішила припинити шлюбні відносини.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що позивач в її будинку не проживав та жодної участі в його утриманні чи ремонті не приймав.

Суд, вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 шлюб був зареєстрований 18.08.2018.

На момент звернення позивача до суду з даним позовом в провадженні Ленінського районного суду міста Миколаєва на розгляді передувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу (справа № 489/3281/19), яка вирішена заочним рішенням від 17.01.2020, відповідно до якого шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.06.2020 відмовлено ОСОБА_5 в скасуванні заочного рішення.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_5 просить встановить факт спільного його проживання з відповідачами однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 в період з квітня 2018 року по 18.08.2018, тобто до реєстрації ним шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 .

Наведений факт відповідачі не визнаються та вказуючи на те, що позивач з відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю до реєстрації шлюбу не проживав, спільного господарства та бюджету сторони не вели та не мали, також не мали взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю та у спірний період в будинку, власником якого є ОСОБА_2 , позивач не проживав.

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, доданої до позовної заяви підтверджується, що позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.05.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що власником вказаного будинку з 24.06.2017 є відповідач ОСОБА_2 .

Згідно електронних квитків на міжнародний авіарейс Турецькі авіалінії позивач з 13.12.2017 по 13.06.2018 перебував за межами України (квитки № 878 від 06.12.2017 та № 630 від 11.06.2018).

Наведені обставини підтверджується і записами в послужній книжкі моряка ОСОБА_5 , копія якої додана до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що 12.04.2018, 21.04.2018 та 22.04.2018 були придбані будівельні матеріали згідно наявних у справі товарних чеків, оплату яких здійснила сестра позивача ОСОБА_8 , які після повернення з плавання були відкуплені позивачем та разом з іншими будівельними матеріалами використані для ремонту будинку відповідачів, що на її думку є підтвердженням факту проживання сторін однією сім`єю та наявності в них спільного побуту.

Між тим, представник позивача не змогла пояснити, яким чином були відкуплені послуги з вивезення сміття, які відображенні у товарному чеку № 77 від 21.04.2018 на суму 1500,00 грн. та № 79 від 22.04.2018 на суму 2250,00 грн. та яке відношення цих послуг має до будинку відповідач ОСОБА_2 , в тому числі після повернення його в травні 2018 року з плавання.

Також суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 виконував будівельні роботи в будинку ОСОБА_2 та коли були проведені такі роботи, якщо реєстрація шлюбу з ОСОБА_3 мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 20.09.2018 (через місяць), як вказано в позовній заяві, та підтверджено сторонами в судовому засіданні, позивач відбув у плавання на шість місяців, а через місяць після повернення стосунки між подружжям погіршилися. При тому, що його реєстрація в будинку була проведена з 11.05.2019.

Із заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2020, яким розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 вказувала на те, що стосунки між сторонами виникли на початку 2018 року в результаті яких було зареєстровано шлюб та вони почали проживати в будинку матері. Однак спільне життя в неї з відповідачем не склалося через постійні сварки, зловживання останнім спиртними напоями та його протиправною поведінкою відносно неї, внаслідок чого шлюбні відносини припинено з травня 2019 року та сторони почали проживають окремо.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Вказане наведено у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17.

Згідно з частинами першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами сторони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ) познайомилися на початку 2018 року. До цього, з грудня 2017 року по 13.06.2018 позивач знаходився у плаванні за межами України, а після повернення 18.08.2018 (через два місяці) між вказаними сторонами був зареєстрований шлюб. У будинку, який належить на праві власності ОСОБА_2 позивач зареєструвався з 11.05.2019. Згідно доданого до позовної заяви звіту по транзакціях факт перерахування позивачем та отримання відповідачем ОСОБА_3 від нього грошових коштів як до шлюбу, так і після його реєстрації, не підтверджується. Крім того, як пояснила вказана відповідач вона має постійну роботу та стабільний дохід, а з позивачем почала спільно проживати після реєстрації шлюбу, поки той не відбув у плавання, та жодних коштів на протязі їх стосунків він їй не надавав та не перераховував.

За встановлених обставин та досліджених доказів, які оцінені в сукупності, суд вважає недоведеними доводи позивача про спільне його проживання з відповідачами в період з квітня 2018 року по 18.08.2019, так позивачем не доведено факту ведення сторонами спільного господарства, наявності спільного сімейного бюджету та спільно вирішення побутових проблем, які питанні сім`ї. Також не надано доказів проживання позивача однією сім`єю з відповідачами у спірний період за адресую по АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене у встановленні факту проживання сторін однією сім`єю в період, вказаний у позовній заяві, у зазначеному будинку, слід відмовити.

Щодо стягнення солідарно з відповідачів вартості будівельних матеріалів, дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказані в товарних чеках будівельні матеріали, частину яких оплачувала та отримувала сестра позивача ОСОБА_8 , що підтвердила в судовому засіданні і представник позивача, були використані саме на ремонт будинку ОСОБА_2 . Також суду не надано доказів того, що вказана відповідач, як власник будинку, надавала дозвіл позивачу на його ремонт. Крім того, як встановлено судом сторони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ) спільно проживали лише один місяць після реєстрації шлюбу та незначний період після повернення позивача з плавання. Після чого їхні стосунки погіршилися та вони почали проживати окремо до розірвання шлюбу.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання за позивачем права власності на будівельні матеріали. Так, надані позивачем товарні чеки не містить вказівки на особу, якій їх видано, зокрема позивача, крім накладної від 16.04.2019. Крім того, більшість товарних чеків оформлена в період відсутності позивача на території Україні. Також, як встановлено в судовому засіданні будівельні матеріали та послуги з вивозу сміття за чеками від 12.04.2014, 21.04.2018, 22.04.2018 отримувала сестра позивача ОСОБА_8 , позовні вимоги до якої не заявлено. При цьому, з огляду на підстави та предмет позову факт придбання будівельних матеріалів відповідачі не оспорювали, оскільки для них визначальним є факт використання таких матеріалів на ремонт будинку ОСОБА_2 , що і оспорювалося ними.

Щодо інших аргументів сторін то Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За такого з урахуванням конкретних обставин справи суд вважає за можливе обмежуватись наведеним вище обґрунтуванням стосовно найбільш суттєвих доводів сторін.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі підстави для стягнення з відповідачів судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, відсутні.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на будівельні матеріали та стягнення вартості будівельних матеріалів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_5 , код ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідачі: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_13 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 22.10.2020.

Суддя І.В.Коваленко