провадження № 4-с/752/166/20
УХВАЛА

30.03.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

в лютому 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо: ненадання відповіді на звернення скаржника від 15.01.2020 року, не направлення матеріалів виконавчого провадження за місцем проживання боржника; ненадання розрахунку по аліментам, а також просив суд зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції направити матеріали виконавчого провадження для виконання за місцем фактичного проживання боржника; надати скаржнику розрахунок заборгованості по аліментам, направивши його на електронну адресу боржника; скасувати заходи примусового виконання.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2016 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час розгляду справи в суді ним зазначалась його поштова адреса: АДРЕСА_1 . В липні 2019 року скаржнику стало відомо, що на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавчий лист № 752/11966/15-ц, виданий судом 01.09.2016 року, та за ним, як за боржником наявна значна сума заборгованості по аліментам. Сума заборгованості ним була погашена та відділом було винесено постанову від 11.07.2019 року про скасування заходів примусового стягнення. Скаржником було направлено 09.07.2019 року заяву до відділу, в які він повідомив про те, що має інше місце проживання та просив направити виконавче провадження за його місцем проживання, однак, державним виконавцем його звернення було проігноровано. 08.12.2019 року та 24.12.2019 року скаржником було повторно направлено заяви із повідомленням про його місце проживання та вимогою виконати приписи ст.. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», однак, і вказані заяви державним виконавцем були проігноровані. Крім того, 15.01.2020 року скаржником було направлено заяву із проханням направити виконавчий лист на виконання за місцем його фактичного проживання, надати розрахунок по аліментам та скасувати заходи примусового стягнення. Однак, станом на 24.02.2020 року державним виконавцем відповіді надано не було, а тому скаржник вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даною скаргою.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи.

Скаржник в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив скаргу задовольнити з викладених в ній підстав.

Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. З будь-якими клопотаннями до суду не зерталась.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 5ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 52162020 з примусового виконання виконавчого листа № 752/11966/15-ц, виданий 01.09.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва, за яким із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 16.07.2015 року і до повнолітті дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09.07.2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів та направлення матеріалів виконавчого провадження до виконавчої служби за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 .

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції місті Києві Шевченка М.О. від 11.07.2019 року, було скасовано заходи примусового виконання та виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

З тексту зазначеної постанови вбачається, що боржником ОСОБА_1 було сплачено заборгованість зі сплати аліментів в повному обсязі.

Копію зазначеної постанови суду, державним виконавцем було направлено на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яка, останнім, була отримана та її копія надана до суду.

Однак, будь-яких доказів про розгляд та винесення державним виконавцем постанови, за результатами розгляду заяви скаржника в частині направлення виконавчого провадження за місцем його проживання матеріали справи не містять.

Скаржник зазначає, що неодноразово звертався до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявами, в останнє 15.01.2020 року, в яких просив направити виконавчий лист на виконання за місцем його фактичного проживання, надати розрахунок по аліментам та скасувати заходи примусового стягнення, та судом встановлено, що ці заяви дійсно надсилались до відділу засобами поштового зв`язку та електронною поштою.

Однак, станом на день подання даної скарги державним виконавцем відповіді, зокрема, на звернення від 15.01.2020 року, - надано не було, та його вимоги були повністю проігноровані, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Перевіряючи обґрунтованість вимог скарги, слід зазначити про те, що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданного судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягненняна кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не було надано суду будь-яких доказів на спростування доводів та обґрунтувань скарги, як і не було надано суду доказів належного розгляду заяв боржника у виконавчому провадження в частині можливості направлення матеріалів виконавчого провадження за місцем його реєстрації та надання розрахунку заборгованості по аліментам.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає, що скаржником доведено бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині ненадання відповіді на звернення скаржника від 15.01.2020 року, в якій він просив направити матеріали виконавчого провадження за місцем його проживання та надати розрахунок по аліментам, а відтак наведена бездільність підлягає визнанню неправомірною.

Однак, варто відзначити, що за викладених в скарзі обставин та вимог суд не вправі зобов`язути державного виконавця приймати те чи інше рішення, зокрема, в частині наявності підстав для направлення виконавчого провадження за місцем проживання боржника, - він лише в праві розглянути правомірність та/або неправомірність прийнятого державним виконавцем рішення за результатами розгляду відповідного звернення сторони виконавчого провадження, та зобов`язати усунути порушення в разі їх виявлення, а тому вимоги скарги щодо зобов`язання державного виконавця направити матеріали виконавчого провадження для виконання за місцем фактичного проживання боржника, задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню вимога про скасування заходів примусового виконання, оскільки, скаржником не надано суду доказів винесення державним виконавцем таких постанов.

Враховуючи викладене, суд вважає що скарга підлягає частковому задоволенню, та бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 52162020 щодо ненадання відповіді на звернення скаржника від 15.01.2020 року підлягає визнанню неправомірною із зобов`язанням компетентного державного виконавця у виконавчому провадженні № 52162020 розглянути та надати скаржнику відповідь на заяву від 15.01.2020 року, та довідку про наявність та/або відсутність заборгованості зі сплати аліментів, в іншій частині вимог скарги слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 52162020 щодо ненадання відповіді на звернення скаржника від 15.01.2020 року, в якому ОСОБА_1 просив направити матеріали виконавчого провадження за місцем його проживання та надати розрахунок заборгованості по аліментам.

Зобов`язати компетентного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 52162020 розглянути та надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 15.01.2020 року, в якому ОСОБА_1 просив направити матеріали виконавчого провадження за місцем його проживання.

Зобов`язати компетентного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 52162020 надати ОСОБА_1 довідку про наявність та/або відсутність заборгованості зі сплати аліментів, зокрема, направивши її на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині вимог скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Чередніченко