ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8467/17 Номер провадження 22-ц/814/486/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 04 листопада 2019 року у складі судді Кривич Ж.О.

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору в сумі 73 124,38 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вказувало, що відповідач уклав з банком Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 05 жовтня 2015 року, проте вимоги угоди не виконує, кошти не повертає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 червня 2017 року становить 73 124,38 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за генеральною угодою у розмірі 56 984, 24 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог банку у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг по наступним кредитним договорам:

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачкою, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 5).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 5).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 6) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 7-30).

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 05.10.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг по наступним кредитним договорам:

- № PL9G/6557626 від 05 лютого 2014 року;

- № Б/Н від 25 березня 2013 року;

- № Б/Н від 26 березня 2013 року;

- SAMDN646 від 06 грудня 2012 року.

Банк погодив підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості з ОСОБА_1 та списав частину заборгованості за вказаними договорами.

Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 05 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2018 року.

Відповідач зобов`язався з 1 по 25 число кожного місяця здійснювати щомісячний платіж в сумі 2 505 грн. 62 коп.

АТ КБ «ПриватБанк» станом на 11 червня 2017 року нараховано ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 73 124 грн. 38 коп., яка складається з: 47 072 грн. 04 коп. заборгованості за кредитом (тіло кредиту); 5 644 грн. 24 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 11 257 грн. 96 коп. - заборгованості за пенею та комісією за період з 31 грудня 2016 року по 11 червня 2017 року; 9 140 грн. 14 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилась внаслідок невиконання умов Генеральної угоди від 05 жовтня 2015 року, оскільки такий висновок узгоджується з матеріали справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

ОСОБА_1 фактично не заперечується факт підписання Генеральної угоди від 05 жовтня 2015 року та невнесення грошових коштів на виконання її умов. Посилання в апеляційній скарзі на те, що законний представник відповідача заперечував підписання останнім генеральної угоди, не заслуговують на увагу, оскільки у справі не брав участь законний представник ОСОБА_1 .

Згідно із заключними положеннями Генеральної угоди від 05 жовтня 2015 року, своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що вказана угода, разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, а також, що уся інформація, що представлена в угоді, є достовірною.

Апелянтом не надано будь-яких відомостей про те, що під час підписання генеральної угоди ним висловлювалися зауваження щодо достовірності викладених у ній даних.

Посилання апелянта на відсутність доказів отримання кредиту за умовами Генеральної угоди від 05 жовтня 2015 року не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень п. 1 Генеральної угоди від 05 жовтня 2015 року, предметом угоди між сторонами є реструктуризація заборгованості за кредитним договорами № PL9G/6557626 від 05 лютого 2014 року; № Б/Н від 25 березня 2013 року; № Б/Н від 26 березня 2013 року; № SAMDN646 від 06 грудня 2012 року, а не отримання додаткового кредиту, окрім згаданих.

Заперечуючи дійсність згаданих кредитних договорів, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів, які б свідчили про їх недійсність.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять відомостей про визнання кредитних договорів № PL9G/6557626 від 05 лютого 2014 року; № Б/Н від 25 березня 2013 року; № Б/Н від 26 березня 2013 року; № SAMDN646 від 06 грудня 2012 року недійсними.

Більше того, під час укладення генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості по вищевказаним договорам ОСОБА_1 не висловлювалися будь-які заперечення щодо їх дійсності.

Згідно довідок, виданих АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 143, 144) 05 жовтня 2015 року в день підписання Генеральної угоди ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 69 063,34 грн., що відповідає розміру кредитного зобов`язання за Генеральною угодою.

Окрім того, виписка по руху коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 (а.с. 145) свідчить про активне використання цього рахунку ОСОБА_1 , що спростовує його доводи про неотримання грошових коштів від банку.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль