КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про скасування боргу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , в інтерсах якого діє ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в якому просила суд: скасувати неправомірний борг у сумі 3476 грн. 35 коп. на час подання позовної заяви, зазначений у повідомлені за серпень 2019р..

Свої позовні вимоги, обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 вона є опікуном недієздатного ОСОБА_2 , якому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачем було нараховано борг за надання послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 3476,35 грн., за період з травня 2016р. по жовтень 2018р., з яким сторона позивача не погоджується, оскільки заборгованість нараховувалася не відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 червня 2015р. №579.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києвавід 17 червня 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про скасування боргу. Зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» здійснити ОСОБА_2 перерахунок боргу за надання послуг з водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , період нарахування: травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016р., січень, червень 2017р., березень 2018р., з урахуванням нормативів затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 червня 2015р. №579. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаними судовим рішенням Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що позивач звернулась до суду із позовом про скасування боргу у розмірі 3476,35 грн., без будь якого зазначення про період виникнення вказаної заборгованості. Крім того, зазначає, що в процесі розгляду справи з`ясувалось, що вказаний борг у позивача виник за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року, однак стосовно цих вимог, позивачем заяви про уточнення позовних вимог не подавались. Також, звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не лише задоволено частково позовні вимоги про скасування боргу за травень - грудень 2016 року, січень та червень 2017 року, а також березень 2018 року, але й зобов`язано ПрАТ "АК`Київводоканал" зробити перерахунок вказаної заборгованості з урахуванням нормативів затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради, що також не заявлялось позивачем у позовній заяві, а тому вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення за межами позовних вимог позивача. Крім того, вказує на те, що будинок з 11.04.2018 року обладнаний загальнобудинковим приладом обліку холодної води, і оскільки у позивача відсутній індивідуальний засіб обліку води, нарахування плати за постачання води здійснювалось на підставі п. 11 Правил №630, а саме: різниця кінцевих показників будинкового засобу обліку (за мінусом показників всіх квартирних засобів обліку) розподілялось між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку пропорційно кількості зареєстрованих мешканців квартири.

Не погодившись із вказаними судовим рішенням ОСОБА_1 подала подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги факт того, що в період виникнення спірних правовідносин позивачу призначено житлову субсидію, яку необхідно брати до уваги при проведенні розрахунків за спожиті позивачем комунальні послуги. Вважає, що підставою для нарахування та обчислення споживачем заборгованості за фактично надані житлово-комунальні послуги відповідно до норм діючого законодавства є Договір про приєднання таких послуг, укладений між споживачем та надавачем послуг, проте під час розгляду справи відповідачем не надано суду такого договору. Також зазначає про те, що в буд. АДРЕСА_1 постійно трапляють витоки із загальнобудинкової мережі, у зв`язку із аварійним технічним станом внутрішньо будинкових мереж, а тому не надання суду відповідних актів обстеження, складених у присутності не менш, як двох мешканців будинку є безспірним та очевидним порушення Порядку обліку та оплати послуг з постачання холодної води кінцевим споживачам з боку відповідача, оскільки відповідно до Порядку різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджуються актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано суду Сертифікату про повірку приладу та його оцінку відповідності в Україні, що свідчить про відсутність доказів про те, що встановлений у будинку лічильник відповідає технічним правилам та нормам.

Відзиви від учасників справи на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надійшли.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з метою захисту прав недієздатної особи ОСОБА_2 , необхідно зобов`язати відповідача ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» здійснити перерахунок боргу за надання послуг з водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_1 , за період нарахування: травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016р., січень, червень 2017р., березень 2018р., з урахуванням нормативів затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 червня 2015р. №579.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Вимогами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець і виробник.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу).

Встановлено, що недієздатному ОСОБА_2 , законним опікуном якого є ОСОБА_1 , на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідачем надано до суду Акти про зняття показань з приладу обліку по АДРЕСА_3 за періоди: 2016 року, з січня по серпень 2017 року та з січня по жовтень 2018 року.

Відповідно до наданих відповідачем Актів за травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016р., січень, червень 2017р., березень 2018р., у них відсутній підпис представника абонента Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» Шевченківського району м. Києва», що свідчить про відсутність представника під час зняття показань з приладу обліку води.

З квитанції вбачається, що по кв. АДРЕСА_1 станом на серпень 2019 року наявна заборгованість за централізоване водопостачання холодної води та водовідведення, а також централізоване водовідведення гарячої води в розмірі 3475,85 грн..

В матеріалах справи відсутні докази щодо сплати суми заборгованості та докази щодо прощення суми боргу.

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З позовної заяви вбачається, що позивач просила скасувати неправомірний боргу у сумі 3476,35 грн. на час подання позовної заяви, зазначений у повідомленні за серпень 2019 року.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача вчинити дії стосовно перерахунку боргу при тому, що позивач у позовній заяві просила скасувати неправомірний боргу у сумі 3476,35 грн. на час подання позовної заяви, зазначений у повідомленні за серпень 2019 року.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування неправомірного боргу у сумі 3476,35 грн. безпідставні та необґрунтовані, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про сплату боргу або його прощення, а тому не підлягають до задоволення.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що питання правомірності нарахування за надані послуги перерахунку в певний період часу відповідачем є окремими позовними вимогами, які у зазначеному провадженні не заявлялись.

Посилання позивача на відсутність лічильника у будинку та необхідність перерахувати щомісячні платежі відповідно до нормативів затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 червня 2015р. №579, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем надані докази про встановлення лічильника в будинку. Разом з цим, позивачем не заявлялись позовні вимоги про перерахунок заборгованості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ПрАТ "АК`Київводоканал" заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Проте, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача не було порушено відповідачем.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягаю до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної ПрАТ "АК`Київводоканал" заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 17 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про скасування боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «15» жовтня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко
І.В. Іванова