Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/961/20
Провадження № 2/542/538/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі заяви по день повноліття.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20-21).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що 22 вересня 2012 року вона з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області зроблено відповідний запис № 62. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Позивачем зазначено, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету. Після припинення сімейно-шлюбних відносин син залишився проживати з позивачкою. ОСОБА_1 зазначила, що коштів на утримання сина не вистачає, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. З огляду на викладене, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 32).

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд відповідної справи без її участі.

Відповідач, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся неодноразово належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із судовими повістками, в яких наявний підпис відповідача про їх отримання (а.с. 27, 42, 43).

Про судове засідання, призначене на 19 жовтня 2020 року відповідач також повідомлений належним чином (а.с. 43), про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що 22 вересня 2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 62 (а.с. 8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 09 квітня 2013 року (а.с. 9).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично-шлюбні відносини припинили.

З матеріалів справи вбачається, що спільний син - ОСОБА_3 - перебуває на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Висновки щодо правозастосування

З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Суд враховує матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері - ОСОБА_1 . Відповідачем данного факту не спростовано.

Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, матеріальне становище дружини, те, що відповідач є особою працездатного віку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання відповідної позовної заяви до суду звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано: договіри № 356, 341 про надання юридичних (адвокатських) послуг від 14.09.2020 (а.с. 13-14, 35-36), звіт про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом (а.с. 11-12), розрахунок про надання правової допомоги (а.с. 10), згідно з яким вартість правової допомоги становить 700 грн. На підтвердження факту оплати вказаної суми надана квитанція № 341 від 10.08.2020 на суму 700 грн, підписана адвокатом (а.с. 15).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Дана справа є справою незначної складності, більше того, є типовою на час звернення з позовом до суду.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Євтуховою Т.Д. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договорами, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у звіті.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 до 350 грн.

На підставі статей 180-184, 191 СК України, керуючись статтями 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 350 грн 00 коп. (триста п`ятдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва