Справа № 211/354/20
Провадження № 2/211/908/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М., Чернявської І.Ю.

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ручки М.В., представника третьої особи Штрихун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке територіальне управління» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» акціонерного товариства «Українська залізниця» про вирішення трудового спору,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця», який на виконання вимог ухвали суду від 30 січня 2020 року уточнив, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 13780,98 грн. на покриття витрат за проживання в гуртожитку з 01.11.2017 по 01.12.2019, посилаючись на ігнорування відповідачем його заяви щодо покриття таких витрат. В обґрунтування уточненого позову зазначив, що працює машиністом тепловозу в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» (ТЧ-2 Кривий Ріг) РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». На підставі статті 21 КЗпП України між ним та відповідачем укладено угоду, за якою він зобов`язувався виконувати роботу, визначену угодою, а власник підприємства зобов`язувався виплачувати заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Криворізького локомотивного депо, а відповідач зобов`язувався виділяти кошти на покриття витрат за проживання в гуртожитках працівників депо, одиноких пенсіонерів-залізничників та учням технічних училищ, які проходять виробничу практику в локомотивному депо, згідно з «Положенням про порядок оплати за проживання у гуртожитках Придніпровської залізниці» зі змінами та доповненнями. 27.10.2019 він звернувся до в.о. начальника Криворізького локомотивного депо із заявою щодо покриття його витрат на проживання в гуртожитку, однак відповіді не отримав, його витрати на проживання в гуртожитку йому не відшкодовані, хоча заборгованості станом на 01.12.2019 не має, з 01.11.2017 по 01.12.2019 сплачено 13780,98 грн. Тому з метою захисту порушених прав, просить задовольнити заявлені вимоги.

В ході розгляду справи позивач заявлені вимоги уточнив, в редакції уточненої позовної заяви від 09.06.2020 (а.с. 112-114) зазначив, що просить стягнути з відповідача суму на покриття витрат за проживання в гуртожитку з 01.11.2017 по 31.05.2020 в розмірі 17 767,74 грн.

Ухвалою суду від 30 січня 2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 24 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 поновлення строків подачі відзиву на позов.

Протокольною ухвалою суду від 17 серпня 2020 року посвідчено довіреність представника позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вмиог щодо предмету спору на стороні відповідача Відокремлений структурний підрозділ «Криворізьке територіальне управління» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» акціонерного товариства «Українська залізниця».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав, викладених в первісному та уточненому позові.

Представник позивача суду пояснив, що раніше позивач працював в депо Мелітополь та на підставі п. 5.1.17 Колективного договору йому покривались всі витрати на проживання. Спочатку відповідач сплачував витрати за проживання, а згодом припинив сплату з 01.11.2017.

Представник відповідача ОСОБА_3 вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на уточнений позов та письмових поясненнях.

В обґрунтування письмових пояснень (а.с. 51-57) та відзиву на уточнений позов (а.с. 134-140) зазначено, що позивач не звернув увагу на те, що гуртожиток, в якому він проживає, обліковується на балансі відокремленого структурного підрозділу «Криворізьке територіальне управління» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» акціонерного товариства «Українська залізниця» і не підпорядковується регіональній філії «Придніпровська залізниця», а також не обліковується на балансі філії. Тому зі сторони позивача є помилкою, що зі своєю заявою про покриття витрат на проживання у гуртожитку він звернувся до керівника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо», оскільки повинен був звернутися до підприємства, де обліковується на балансі гуртожиток. Позивач згідно ст. 221 КЗпПУ повинен був звернутися до комісії по трудових спорах по встановленому порядку розгляду трудових спорів, що виникають між працівником та власником, чого він не зробив. До того ж відокремлений структурний підрозділ у якому обліковується на балансі гуртожиток, де він мешкає - відшкодовує різницю між фактичною вартістю утримання ліжко-місця і сумою, сплаченою мешканцем, а не покриває всі витрати на проживання, що підтверджується як пунктами 5.1.5 та 5.1.7 колективного договору зі змінами, так і прийнятими 25.02.2011 змінами до Додатку № 9 «Положення про порядок оплати за проживання у гуртожитках Придніпровської залізниці». Щодо ігнорування заяви позивача керівництво підприємства, то вказане не відповідає дійсності, оскільки позивач отримав відповідь на своє звернення 20.01.2020, що підтверджується його підписом. Відповідно до роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) щодо визначення розміру плати за проживання в гуртожитках за № 7/10-11070 від 18.10.2017, виключено повноваження Ради міністрів АРК, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України …, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах і, окрім цього, набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 394, якою внесено зміни у додаток до постанови КМУ від 25.12.1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)». При цьому особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за проживання, а також за спожиті житлово-комунальні послуги. Гранічний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, … які займають приміщення, обласними та міськими державними адміністраціями не встановлюється. На основі вищезазначеного Дніпропетровська обласна державна адміністрація видала розпорядження за № Р-514/0/3-17 від 19 жовтня 2017 року про втрату чинності розпорядження голови облдержадміністрації від 02 жовтня 2009 року за № Р-521/0/3-09» «Про встановлення гранічного розміру плати за проживання в гуртожитках» і на основі вищевказаного розпорядження голови облдержадміністрації № Р-514/0/3-17 від 19 жовтня 2017 року змінено порядок розрахунків за проживання у гуртожитках. Тому працівник при укладенні договору найму житлового приміщення у гуртожитках зобов`язаний в повному обсязі оплачувати проживання та житлово-комунальні послуги особисто. За період дії розпорядження регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відшкодувало різницю вартості за проживання балансоутримувачу гуртожитку, що підтверджується відповідними повідомленнями. Відшкодування витрат здійснювалось тільки вартості послуг за проживання, а за житлово-комунальні послуги позивач оплачує самостійно. Відповідачем покривалися витрати за проживання і в подальшому покриває витрати позивачу по справі ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленнями № 616 від 22.12.2017, № 696 від 29.12.2017, № 78 від 16.02.2018, № 155 від 16.03.2018 і так далі до листопада 2019 року,а в подальшому і до 31.05.2020. Стосовно ознайомлення мешканців гуртожитку з нарахуванням оплати кожного місяця за проживання у гуртожитку, то відомість нарахування доводиться до кожного мешканця і вивішується на дошці оголошень гуртожитку. Тому просить відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Представник третьої особи відокремленого структурного підрозділу «Криворізьке територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» Штрихун І.В. суду пояснила, що заборгованості за проживання в гуртожитку позивач перед ними не має, претензій у них до ОСОБА_1 не має. Гуртожиток дійсно перебуває у них на балансі, раніше при граничному розмірі за проживання в сумі 194,00 грн. ці кошти виставлялись структурному підрозділу , яке відшкодовувало ці кошти. Однак після видання розпорядження головою облдержадміністрації та змін в Положенні граничний розмір за проживання змінився. З позивачем переукладено договір на проживання, в якому визначено у тому числі і вартість проживання.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та не оспорюється відповідачем, позивач ОСОБА_1 працює машиністом тепловозу Структурного підрозділу Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг), Регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця».

Положеннями статті 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Згідно довідки Виробничого підрозділу «Криворізьке територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 03.12.2019, ОСОБА_1 проживає в кімнаті № АДРЕСА_1 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року. Станом на 01.12.2019 заборгованості за комунальні послуги за проживання в гуртожитку не має. За період з 01.11.2017 по теперішній час за проживання та комунальні послуги в гуртожитку ОСОБА_1 сплачено 13780,98 грн. (а.с. 5 - копія довідки).

Зазначене підтверджується також наданими копіями чеків (а.с. 6-11).

В обґрунтування вимог позивач посилається на колективний договір, укладений між сторонами, відповідно до якого відповідач, як працедавець, зобов`язується виділяти кошти на покриття витрат за проживання в гуртожитках працівників депо, одиноких пенсіонерів-залізничників та учням технічних училищ, які проходять виробничу практику в локомотивному депо, згідно з «Положенням про порядок оплати за проживання у гуртожитках Придніпровської залізниці» зі змінами та доповненнями (а.с. 15 - копія витягу).

Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано.

27 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» Тисленка В.П. із заявою про виділення коштів на покриття витрат за проживання його в гуртожитку за період з 01.11.2017 по 01.10.2019, оскільки з невідомих йому причин у 2017 році роботодавцем було припинено виділення йому коштів за проживання в гуртожитку (а.с. 4 - копія заяви).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова Верховного Суду від 18 березня 2019 року по справі № 450/2488/16-ц).

Положеннями частини 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, на підтвердження своїх заперечень представником відповідача надано копії повідомлень про доплату різниці за проживання згідно калькулюції за листопад 2017, за грудень 2017 року, за січень та лютий 2018 року, разом з рахунками, актами та списками працівників ТЧ-2 за проживання в гуртожитку (а.с. 92-107).

Однак з цих повідомлень на вбачається, яку саме суму відшкодовано за проживання в гуртожитку позивача, оскільки в рахунка-повідомленнях вказано загальні суми, списки сформовано завідуючим гуртожитком, нею ж проставлені суми, однак чи ці суми було відшкодовано, інформації матеріали справи не містять.

Зазначене стосується і відомості про нарахування та оплату за проживання в гуртожитку мешканця ОСОБА_1 (а.с. 109), яка не підтверджена первинними документами (платіжними відомостями, рахунками, тощо).

Крім того, представником третьої особи надано на виконання ухвали суду від 27 серпня 2020 року розрахунок нарахування та сплати ОСОБА_1 платежів, в якому зазначено про сплату останнім коштів за проживання та надані йому комунальні послуги. Цей розрахунок частково співпадає з відомістю відповідача (а.с. 108), за виключенням листопада 2018 року, січня 2019 року та жовтня 2019 року, хоча у розрахунку третьої особи суми сплати за відповідні місця зазначено, з чого суд робить висновок, що вказані у розрахунку третьої особи суми сплачено саме позивачем, що також знайшло своє відображення у наданих позивачем квитанціях та спростовує надані представником відповдіача пояснення щодо відшкодування витрат.

Разом з тим, пунктом 5.1.7 колективного договору (а.с. 62-63) зазначено обов'язок адміністрації роботодавця виділяти кошти на покриття витрат за проживання в гуртожитках в тому числі працівників депо згідно з Положенням про порядок оплати за проживання у гуртожитках Придніпровської залізниці.

Цей Порядок втратив чинність наказом від 25.04.2018, однак новий Порядок не прийнято, зміни до колективного договору в цій частині не вносилися, у відзиві на позов зазначено щодо продовження покриття відповідачем витрат на проживання позивача (а.с. 140), що свідчить про визнання відповідачем цього обов'язку.

Разом з тим, за роз'ясненнями Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (а.с. 78-81), а також відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84, чинного на момент виникнення спірних відносин, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Відповідно до договору № 6 про найм ліжко-місця у гуртожитку регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" від 02.02.2017, що міститься в матеріалах справи (а.с. 83-86), та з яким ознайомлений та погодився позивач, про що свідчить його підпис в договорі, наймач зобов`язаний сплачувати за проживання в гуртожитку розмірі, встановленому розрахунком, затвердженому власником гуртожитку (балансоутримувачем) (пункт 3.2.2 договору).

Згідно наданого суду Порядку поселення, користування та виселення з гуртожитків працівників публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 14.12.2016 № 745 (а.с. 87-89), особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Із зазначеного слідує, що плата за проживання в гуртожитку включає в себе послугу з утримання будинку та прибудинкової території, що перераховується на рахунки балансоутримувача, про що також було зазначено в судовому засіданні представником третьої особи. За комунальні послуги (опалення, водопостачання та водовідведення, газопостачання, електроенергії, вивіз сміття) плата встановлюється постачальниками послуг на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. З огляду на мінливість сум за комунальні послуги (як це вбачається з розрахунку), суд не може зробити однозначного висновку, що ці суми встановлені балансоутримувачем гуртожитку та стягуються незалежно від тарифів постачальника послуг, а отже ці послуги не входять до проживання в гуртожитку.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат за проживання в гуртожитку (послуги з утримання будинку та прибудиноковї території), що відповідно до розрахунку, наданого представником третьої особи, за період з 01.11.2017 по 31.05.2020 складає 8151,71 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України,суд ,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місце знаходження за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок покриття витрат за проживання в гуртожитку за період з 01.11.217 по 31.05.2020 в сумі 8 151 (вісім тисяч сто п`ятдесят одну) гривню 71 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2020 р.

Суддя Н.Г.Середня