ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7870/20 Справа № 201/8180/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
О К Р Е М А У Х В А Л А
21 жовтня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Макарова М.О.
суддів Деркач Н.М., Куценко Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Деміс Канц про стягнення кредитної заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2016 року акціонерне товариство Банк Кредит Дніпро звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю Деміс Канц про стягнення кредитної заборгованості.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі.
17 жовтня 2016 року судом першої інстанції було ухвалено заочне рішення, яким позов Банку задоволено та стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором, станом на 24 квітня 2016 року в сумі 3350969 грн. 46 коп..
25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення суду, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року ця заява була задоволена та вказане заочне рішення скасовано (а.с. 160, 187).
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження по справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року провадження по справі закрито.
Переглядаючи законність ухвали про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції встановив порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді вказаної справи.
Відповідно до ст.385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
А згідно ст. 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежного від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року), господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Крім того, у правових висновках винесених Великою Палатою Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року (справа №910/1733/18) та від 19 березня 2019 року (справа №904/2526/18) зазначається, що з дня набрання чинності ГПК України в редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення основного зобов`язання, якщо сторони цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2016 року ПАТ Банк Кредит Дніпро звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а 17 жовтня 2016 року по справі було ухвалено заочне рішення суду.
Тобто, Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року та правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року (справа №910/1733/18) та від 19 березня 2019 року (справа №904/2526/18), до даних правовідносин не застосовуються, оскільки вказані Закон України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду прийняті після прийняття позову та ухвалення заочного рішення по справі.
Суддя ж, закриваючи провадження по справі, вирішив питання юрисдикції, посилаючись на закон, який під час прийняття позову та ухвалення рішення не діяв, чим порушив право сторін доступу до судочинства.
Крім того встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не оскаржуючи судове рішення у повному обсязі в апеляційному порядку, після відмови в його перегляді, неодноразово подавав заяви про перегляд заочного рішення без законних на те підстав, що є недопустимим, чим вчинив дії, які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами, а суд першої інстанції у відповідності до ч.ч. 3 та 4 ст. 44 ЦПК України не вжив заходів щодо запобіганню такого зловживання процесуальними правами учасником справи та навпаки після трьох відмов у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, в жовтні 2019 року, через три роки, вирішив задовольнити четверту заяву відповідача та скасувати заочне рішення суду від 17 жовтня 2016 року, а в подальшому і закрити провадження по справі.
З огляду на наведене, колегія суддів констатує, що суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. допущені порушення вимог діючого законодавства, що полягають у бездіяльності та нехтуванні своїми обов`язками, невиконання вимог процесуального закону при розгляді справи, порушення норм матеріального права, порушення конституційних засад доступу до судочинства, а також на справедливе, законне вирішення справи та обов`язковість судових рішень.
Колегія суддів вважає за необхідне довести до відома Вищої ради правосуддя про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм матеріального та процесуального права суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. норм процесуального права.
Керуючись, ст.ст. 262, 385 ЦПК України, колегія суддів,
Довести до відома Вищої ради правосуддя про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм матеріального та процесуального права суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. норм процесуального права.
Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана особою, якої вона стосується, до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко