Провадження № 2/947/2629/20
09.10.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.
при секретарі - Грабовій Т.П,
Позивач: представникКомунального Некомерційного Підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради - Карташова В.О. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування - Ключко О.В. у судове засідання не з`явилась, повідомлялась надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначивши, що висновок від 10.07.2020 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтримують, при вирішенні спору покладаються на розсуду суду.
Третя особа: представник Служби у справах дітей Одеської міської ради - Славов О.А. у судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби, враховуючи інтереси дитини, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв`язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, малолітня ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження №10 від 14 березня 2016 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Реєстрація народження дівчинки проводилась відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.02.2016 року №50-01-06. Відомості про батька при реєстрації народження малолітньої були записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 06.11.2017 року №146 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах.
Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.11.2018 року №441, малолітню ОСОБА_2 , було тимчасово влаштовано на повне державне забезпечення до будинку дитини №1, у зв`язку з тим, що дівчинка була знайдена 18.09.2017 року, за адресою: АДРЕСА_3 , без догляду батьків.
Відповідно до заяви батька - відповідача ОСОБА_1 , дитину повернуто на його виховання, акт передачі дитини від 03.06.2019 року.
Відповідно до листа Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 21.12.2019 року, за №37-вих№6 повідомлено, що на розгляд Київського ВП надійшло повідомлення оператора «102» про те, що на території колишньої військової частини за адресою: АДРЕСА_4 , в само збудованому наметі, з безхатченками, вже не перший день проживає малолітня дитина. Дитина фактично жила на вулиці, навколо звалища сміття. В ході роботи за даним повідомленням дитину було доставлено до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, для з`ясування обставин. У подальшому до ВП прибув чоловік, який надав свої документи, ним виявився ОСОБА_1 , 1982 р.н., який надав документ, що дівчинка, яка була знайдена, є його дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого дитину 28.12.2019 року було доставлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР, а відносно батька складений адміністративний протокол за ст.184 КУпАП.
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок №5» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 30.12.2019р. малолітню дитину ОСОБА_7 було доставлено для консультативного огляду.
Відповідно до листа Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області від 14.04.2020р. №38.1вх.652 та доданої до вказаного листа характеристики зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що мешкає по АДРЕСА_5 , дійсно притягувався до адміністративної відповідальності-за ст. 184 ч.1 та ст.175-1 ч.1 КУпАП.
Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.03.2020р. №151-01р малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було тимчасово влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини, в тому числі: обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші обов`язки.
Батько малолітньої дитини її долею та станом здоров`я не цікавиться, матеріально не утримує, самоусунувся від виховання дитини, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, отже ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини.
Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.
Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно Висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради за №1377/01-11 від 10.07.2020 року, Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також, з зазначеного Висновку Київської районної адміністрації від 10.07.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовляється від позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пояснення від 22.05.2020р, на адресу служби у справах дітей Одеської міської ради).
Проте, враховуючи, що батько дитини відповідач ОСОБА_1 , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток доньки, не вжив жодних заходів для повернення малолітньої в сім`ю на виховання, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку батька дитини та свідоме нехтування ними своїх батьківських обов`язків.
Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалось службою у справах дітей Одеської міської ради та відповідно до проекту висновку від 18.06.2020р. №05/6375, служба у справах дітей Одеської міської ради вважає його доцільним.
Дане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.07.2020р., на якому члени комісії, одноголосно, дійшли висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за п.п.1,2 ст. 164 Сімейного кодексу України, у зв`язку з тим, що батько не забрав дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов`язок по вихованню дитини та позбавляли його реальної можливості вчиняти відповідні дії. Суд, вважає доведеним факт ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, який не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини та підготовку до самостійного життя.
Також, згідно ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідач ОСОБА_1 матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає.
Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів, але не існує визначеного механізму створення таких рахунків та перерахування коштів на них, і тому, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, переданої до органу опіки та піклування для влаштування в державний дитячий заклад, суди переважно зобов`язують батьків перераховувати аліменти на користь органів опіки та піклування або інших державних установ. За відсутності передбаченого законом механізму перерахування аліментів на особистий рахунок дитини така практика вбачається правильною.
Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України, на органи опіки та піклування, покладаються обов`язки за заявою платника аліментів або за власною ініціативною перевіряти цільове витрачання аліментів.
При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Комунального Некомерційного Підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2020р. позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, та у зв`язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,141,178,187,211,247,258,259,273,274-279,354-355, 430 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), батьківських прав у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №10 Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14 березня 2016 року).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №10 Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14 березня 2016 року), аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , починаючи з 12 травня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь держави, судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.
Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 16.10.2020р..

Суддя Огренич І. В.