ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Провадження №2/756/773/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Белінського П.Є.,

представника відповідача адвоката Мустіпан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення, -

УСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення, посилаючись на те, що 02.07.2018 позивачами виявлено прибудову у вигляді закритої лоджії до квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Як зазначають позивачі, вказана прибудова вчинена з порушенням норм чинного законодавства та створює небезпеку для життя та здоров`я позивачів, їх сімей та мешканців будинку в цілому. За наявною у позивачів інформацією у відповідача відсутні погоджувальні документи на прибудову, які б підтверджували, що вона не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб та встановлених будівельних та протипожежних норм.

Неодноразові усні та письмові вимоги до відповідача щодо демонтажу прибудови не дали результату, він їх ігнорує.

Враховуючи викладене, позивачі просять відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок знести самочинно збудовану прибудову (закриту лоджію) до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказував на те, що здійснення відповідачем прибудови значно зменшило вартість квартири позивача, змінило зовнішній вигляд будинку та вчинено без відповідних дозвільних документів. Зазначав, що своїми діями відповідач порушив несучу конструкцію стін, що порушує його права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачі не є контролюючими органами та не мають повноважень на виявлення будь-яких порушень у сфері будівництва. Жодних доказів на підтвердження порушення їх прав позивачі не надають, а лише посилаються на «інформацію позивачів» та «думку позивачів». Вказав, що у відповідача наявна вся дозвільна документація на прибудову, затверджена належним чином, а також зареєстровано право власності на квартиру разом з прибудовою. Окрім того в судовому засіданні відмітив, що відповідач отримував згоду власників прилеглих до квартири відповідача квартир, на здійснення будівельних робіт ще до набуття права власності позивача ОСОБА_1 на його квартиру, що в тому числі і виразилося у реєстрації права власності за відповідачем. Наголосила на тому, що позовні вимоги обґрунтовані припущеннями позивачів. Чітко не зазначено, які саме права позивачів було порушено відповідачем внаслідок здійснення та реєстрації прибудови.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з договору купівлі-продажу квартири від 12.02.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., позивачу ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру серія КВ № НОМЕР_1 від 19.06.2001 позивачу ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

В судовому засіданні зі слів представника позивача ОСОБА_1 було встановлено, що належна позивачу квартира розташована на останньому поверсі під`їзду, що й квартира відповідача, яка розташована на другому поверсі. Квартира, яка належить іншому позивачу розташована в іншому під`їзді будинку по АДРЕСА_8.

Позивачі стверджують, що 02.07.2018 ними виявлено прибудову у вигляді закритої лоджії до квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с.68,84-87), на підставі чого ними складено акт від 02.07.2018 (а.с. 12).

З неодноразових запитів позивача ОСОБА_1 та його представника (а.с.14-16, 18-19, 53-56) убачається, що позивач просив відповідача демонтувати незаконно встановлену, на його думку, прибудову, звертався до різних державних органів з метою отримання інформації щодо правомірності встановлення прибудови та надання відповідних документів.

З відповіді КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-8557 (И-2018) від 18.07.2018 убачається, що бюро невідомо чи здійснювалась інвентаризація об`єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_5 , проте інформація може бути недостовірною та неактуальною (а.с.17).

Згідно відповіді Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва №073-9694 від 10.10.2018 станом на час надання відповіді департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єктів будівництва зазначених у запиті за адресою АДРЕСА_5 (а.с.20).

З листа Оболонської РДА в м. Києві №104-9112 від 10.10.2018 убачається, що проведення перевірок дотримання вимог чинного законодавства України, погодження проектно-кошторисної та іншої містобудівної документації не відноситься до компетенції районних у м. Києві державних адміністрацій, тому запитувані матеріали в Оболонській РДА в м. Києві відсутні (а.с.22).

Листом №28/510 від 10.03.2020 Оболонське РУ ГУ ДНС України в м. Києві повідомляло про наявність припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки №469 від 25.10.2019, адресованого ОСББ «М.Тимошенка,13-а».

В процесі розгляду справи сторони не зверталися до суду із вимогою про залучення до участі у справі ОСББ «М.Тимошенка,13-а».

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві своїм листом №10/26-2/0305/07 від 03.05.2019 повідомив, що відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, зареєстровано такі документи: повідомлення про початок будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » №КВ 57; декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » №КВ 55 (а.с.92-93), що також узгоджується з поясненнями представника відповідача та підтверджується наданими витягами з відповідного реєстру (а.с.66,67).

В матеріалах справи містяться також заяви сусідів відповідача ОСОБА_4 від 05.08.2012 (кв. АДРЕСА_6 та ОСОБА_5 від 06.08.2012 (кв. АДРЕСА_7 , з яких убачається, що вони не заперечують з приводу будівництва веранди відповідачем. Вказані заяви адресовані начальнику ТОВ «Світ побуту» ОСОБА_6 .

Таким чином з матеріалів справи слідує, що відповідач ще у серпні 2012 року ініціював питання будівництва веранди, отримав відповідну згоду від власників квартир, які розташовані у безпосередній близькості до його квартири.

Конституцією України передбачено захист права власності.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, та положеннями процесуального закону, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України

від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирному будинку. Спільним майном багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі та споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирному будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно із ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом позивачі посилалися на те, що самочинною прибудовою порушуються їх права, при цьому будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не надали.

Так, з пояснень представників сторін убачається, і це не заперечувалось ними в судових засіданнях, що квартира позивача ОСОБА_1 знаходиться у тому ж під`їзді, що і квартира відповідача, проте квартира позивача ОСОБА_2 знаходиться у третьому під`їзді будинку АДРЕСА_5 . Таким чином, прибудова, вчинена відповідачем, жодним чином не стосується прав позивача ОСОБА_2 , оскільки ним не надано суду жодного доказу про це.

Крім того, позивачі не підтвердили належними доказами чим саме порушуються їхні права на момент звернення до суду із позовною заявою, оскільки в обґрунтування позовних вимог стверджували про можливість внаслідок встановлення прибудови з порушенням встановлених норм виникнення надзвичайних ситуацій в майбутньому.

Суд неодноразово вчинялися дії щодо сприяння позивачам в отриманні дозвільної документації на підставі якої, було зареєстровано право власності за відповідачем.

Разом із цим, такі тривалі дії суду не призвели до отримання запитуваних доказів.

Сторона позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні стверджувала, що внаслідок дії відповідача, вартість його квартири значно знизилася, що порушує його права.

Разом із цим, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної обставини. Так само не надано суду жодного доказу про те, що внаслідок дій відповідача, майно позивачів зазнало будь - яких пошкоджень чи стало непридатним до використання.

Представник відповідача в судовому засіданні вказував на те, що спір виник з тих підстав, що мешканці будинку, в тому числі і позивачі використовують місця загального користування будинку у власних цілях без проведення відповідного погодження як із сусідами так і ОСББ «Маршала Тимошенка, 13-а». На фоні цих обставин позивачами і було ініційовано вказаний спір. На підтвердження свої посилань надав ряд світлин здійснення забудов та реконструкцій за адресою: АДРЕСА_5 .

Як вже було зазначено, матеріали справи містять відомості про наявність повідомлення про початок будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 »; декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ».

Окрім того, матеріали справи не місять належних та допустимих доказів про те, що саме в липні 2018 року позивачами було виявлено порушення їхніх прав. Акт від 02.07.2018 складеного позивачами, лише фіксують факт закінченого будівництва проти чого сторона відповідача не заперечує.

З урахуванням норм ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Саме з цих підстав суд відмовив у задоволенні клопотання сторони позивача про призначення комплексної судової будівельно-пожежотехнічної експертизи, оскільки позивачами не доведено порушення, невизнання чи оспорювання їхніх прав, пов`язаних з встановленням прибудови відповідачем.

Посилання позивачів на наявність припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки №469 від 25.10.2019, суд не приймає до уваги, оскільки він стосувався не відповідача, а ОСББ «М.Тимошенка,13-а», яке не є учасником провадження. Будь-які приписи, які б стосувалися відповідача щодо встановлення спірної прибудови, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи не доведеність порушення прав позивачів та незаконності встановлення прибудови відповідачем, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, тому не убачає підстав для їх задоволення.

Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_2 ) про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення - залишити без задоволення;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 06.10.2020

Суддя: О.В.Диба