ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 623/281/20-ц

провадження № 22ц/818/1897/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2020 року в складі судді Бєссонової Т.Д. по справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду про порушення цивільних прав органом державної влади

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2020 року у відкритті провадження у справі - відмовлено.

На вказану ухвалу судді поштою 31 січня 2020 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року витребувано зазначену справу з суду першої інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 18 лютого 2020 року.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для сплати судового збору в розмірі 420,40 грн або надання доказів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення відповідно до закону,з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали судді 04 березня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій вказав, що благодійна допомога, пенсія, соціальні виплати не є доходом, а також, що він не повинен доводити, що не перебуває на обліку органів Пенсійного фонду України та не отримує соціальних виплат. До вказаної заяви ОСОБА_1 надав копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 лютого 2020 року № 346/10/2-40-51-08, з якої вбачається, що за перший квартал 2019 року відсутня інформація про доходи, за другий квартал 2019 року ним отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4491,00 грн, за третій квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4692,00 грн, за четвертий квартал 2019 року отримано державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 4766,00 грн.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 05 березня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено повторно без руху та апелянту надано строк 10 днів для сплати судового збору в розмірі 420,40 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, у вказаній ухвалі зазначено, що сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу апелянта за попередній рік, а доводи ОСОБА_1 , що пенсії та суми фінансових допомог, що виплачуються з бюджету, а також благодійна допомога не включаються до річного доходу особи, судова колегія відхиляє, оскільки вказані види виплат не входять до бази оподаткування за Податковим кодексом України, однак є доходом у розумінні Закону України «Про судовий збір».

Копію вказаної ухвали судді отримано ОСОБА_1 17 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46).

Проте, апелянтом вказані недоліки до теперішнього часу не усунуто.

Будь-яких інших клопотань, пов`язаних з апеляційною скаргою, або квитанції про сплату судового збору від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, оскільки апелянтом не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги, вважаємо за необхідне визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернути її апелянту.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до ч.2 ст.357, ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення (а саме, в разі сплати судового збору та подання апеляційної скарги в передбаченому законом порядку).

Керуючись ч.3 ст.185, ст.357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2020 року в складі судді Бєссонової Т.Д. по справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду про порушення цивільних прав органом державної влади вважати неподаною та повернути апелянту.

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги (а.с. 13-20), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина