ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/13451/18
Провадження № 22-ц/818/1432/20
07 квітня 2020 року
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Овсяннікової А.І.
суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.
учасники справи:
позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України»
відповідач ОСОБА_1
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 травня 2019 року у складі судді Штих Т.В. по справі № 638/13451/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
В обгрунтування позову зазначає, що 05 лютого 2017 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір №1 до Договору №993529 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно умов яких відповідачу відкрито рахунок та надано йому платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та Пін-код до неї.
Згідно умов Додаткового договору №1 Банк встановив клієнту кредит у сумі 15 000 грн.; строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28% процентів річних і сплачується щомісячно.
ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 10 липня 2018 року загальна сума заборгованості становить 21 012,12 грн., з яких основний борг - 14 291,88 грн., відсотки за користування кредитом - 5 297,77 грн., заборгованість за РКО 108 грн., пеня - 909,38 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 283,71 грн., 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України на суму нарахованих та несплачених процентів 121,38 грн.
Просить суд стягнути заборгованість за кредитом за Додатковим договором № 1 до Договору № 993529 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у загальному розмірі 21 012,12 грн. та судові витрати.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 травня 2019 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом за Додатковим договором №1 до Договору №993529 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у загальному розмірі 21 012,12 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн.
Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконано, а тому заборгованість підлягає стягненню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
З грудня 2014 року на підставі відкритого зарплатного проекту ХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» він як військовослужбовець отримував заробітну плату через платіжні карти цього банку, у зв`язку з чим 09 грудня 2014 року підписав Договір №993529.
Також співробітник банку яка давала на підпис Договір, повідомила, що за бажанням можливо встановити витратний ліміт на цю зарплатну карту, тобто як він розумів, це гранична сума, яку він може додатково використовувати з цієї карти із обов`язковим подальшим її поповненням ним до цієї ж суми.
У січні 2015 року він загубив видану карту і 14 січня 2015 року отримав нову зарплатну платіжну карту. Жодного додаткового документа він при цьому не підписував. У банку його запевнили, що встановлять ліміт 15000 грн. через комп`ютер.
Додатковий Договір №1 до Договору від 05 лютого 2015 року і всі інші документи до нього від цієї дати він не підписував, підпис під всіма цими документами від 05 лютого 2015 року не його.
Визнає, що неодноразово користувався лімітом по зарплатній картці до суми 15 000 грн. на протязі 2015-2017 років, однак постійно поповнював картку до вказаного ліміту, і жодним чином не здогадувався що банк обліковує цей ліміт саме як кредитну заборгованість із відсотковою ставкою 28% річних.
Банк необґрунтовано нарахував заборгованість по зарплатній карті на суму 31 190,76 грн., його великі платежі по поповненню картки до ліміту 15 000 грн. через платіжний термінал іВох за 2017-2018 роки не були зараховані банком.
Жодних СМС повідомлень або інших даних щодо існування кредитної заборгованості від банку на протязі 2015-2017 і до цього часу він не отримував.
Банк безпідставно нарахував штрафні санкції, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,
Позивач неправомірно зарахував сплачені ОСОБА_1 у період 2016-2017 році зобов`язання по сплаті використаного витратного ліміту по зарплатній картці на загальну суму - 2 458,87 грн. на сплату безпідставно нарахованих Банком відсотків.
Строк дії картки визначений до 31 грудня 2017 року, а тому нарахування після цієї дати процентної ставки та пені, згідно умов Договору, безпідставне та незаконне.
Розрахунок заборгованості до Додаткового договору №1 від 05 лютого 2015 року містить неточності та суперечить умовам Кредитного договору, а також не відповідає даним з виписки з карткового рахунку.
Вимога Банку про стягнення плати за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 108 грн. суперечить законодавству про захист прав споживачів.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем. Ці документи містять основні умови кредитного договору, в тому числі, розмір встановленого кредитного ліміту, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом, розмір та порядок сплати комісійної винагороди за розрахунково -касове обслуговування.
Доказів на спростування підписання договору особисто ОСОБА_1 не надано.
Відповідно до умов договору сплата процентів за Кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за Кредитом у послідовності , визначеній Правилами.
Банк списав кошти в рахунок погашення заборгованості за процентами від 06 лютого 2017 року у розмірі 246,99 грн. та від 11 вересня 2017 року у розмірі 250 грн. згідно з умовами кредитного договору
Станом на 13 лютого 2020 року документів щодо підтвердження статусу військовослужбовця до Банку ОСОБА_1 не надавав, а тому Банк вчиняти будь - яких дій з наявною простроченою заборгованістю за процентами та сумами нарахованих штрафних санкцій не мав законних підстав. Також, під час укладення Договору на відкриття рахунку в рамках зарплатного проекту та під час укладення кредитного договору від відповідача потребувалось лише його паспорт та ідентифікаційний код.
Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 09 грудня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №993529, відповідно до умов якого Банк відкрив рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний».
05 лютого 2015 року між сторонами укладено Додатковий договір №1 до Договору №993529 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та нього, згідно умов яких Банк відкриває клієнту рахунок та надає йому платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та Пін-код до неї.

Згідно з умов п. 1.1.4 Додаткового договору №1 ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн. строком на період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 28% процентів річних і сплачується щомісячно.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 10 липня 2018 року за ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 21 012,12 грн. з яких: основна заборгованість 14 291,88 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 5 297,77 грн.; заборгованість за РКО(розрахунково-касове обслуговування) 108 грн.; пеня 909,38 грн.; втрати інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 283,71 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 121,38 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ощадбанк» суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі не було, а тому заборгованість разом зі штрафними санкціями підлягає стягненню.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 зазначає, що Додатковий договір та всі інші документи від 05 лютого 2015 року ним не підписано, про існування саме кредитних правовідносин йому відомо не було. Він вважав, що йому встановлено витратний ліміт, який ним був погашено.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано доказів, що спірні договори та додатки до нього від 05 лютого 2015 року, а саме Додатковий договір, вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості, таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 05 лютого 2015 року повідомлення про умови кредитування від 05 лютого 2015 року , заяву на встановлення ліміту кредиту по картковому рахунку від 05 лютого 2015 року та заяву на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи від 05 лютого 2015 року, які містять умови кредитування, підписані не ним, а іншою особою. Відповідне клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи не заявлялось при перегляді заочного рішення в суді першої інстанції, не подано таке клопотання і до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_1 не повідомлено про умови надання коштів не можна.

Що стосується доводів відповідача про погашення ним тіла кредиту, то доказів сплати коштів у обсягах, як зазначає ОСОБА_1 , а саме 14 000 грн., а не 0,14 коп., відповідачем не надано.

Даних, що відповідач оскаржував таке зарахування коштів та має місце помилка, матеріали справи не містять.

За таких обставин вважати, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту та вона не підлягає стягненню- не можна.

Рішення суду в частині стягнення основної заборгованості у сумі 14 291 грн. 88 коп. є обґрунтованим.

Щодо інших нарахувань, то суд виходить з наступного.

Згідно умов п. 1.1.4 Додаткового договору №1 ОСОБА_1 встановлено кредит у сумі 15 000 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк платіжної картки.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 зроблено висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки строк дії кредитного договору відповідає строку дії платіжної карти то з наступного місяця у АТ «Ощадбанк» відсутнє право нараховувати проценти за договором, укладеним з ОСОБА_1 , тому після закінчення цього строку у відповідача не виникало обов`язку сплачувати нараховані банком проценти.

Заперечуючи проти нарахування штрафних санкцій ОСОБА_1 зазначає, що строк дії картки становив до 31 грудня 2017 року, оскільки з 2018 року він є клієнтом іншого банку, де отримує зарплату.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за час обслуговування в АТ «Ощадбанк» 09 грудня 2014 року ОСОБА_1 видано картку, яка в подальшому була тричі перевипущена у зв`язку з втратою . Строк дії цих карток- 12/17.

Отже, з 01 січня 2018 року підстави для нарахування відсотків за користування кредитом відсутні.

Частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

За ст. 3 вищезаначеного закону його дія поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Заперечуючи проти стягнення коштів ОСОБА_1 зазначає, що він є військовослужбовцем, що не враховано позивачем при визначенні розміру заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 20 листопада 2019 року, з 18 липня 2011 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

АТ «Ощадбанк» заперечує щодо відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій, оскільки відповідачем не подавались документи з зазначенням статусу військовослужбовця.

Між тим, згідно Додаткового договору № 1 Банком відкрито Рахунок за тарифом «Зарплатний», тобто саме для отримання заробітної плати. При заповнення анкети-заяви для отримання банківських послуг відповідачем зазначено, що місцем його роботи є військова частині НОМЕР_1 .

За таких обставин вважати, що АТ «Ощадбанк» не був обізнаний, що відповідач є військовослужбовцем не можна, а тому враховуючи положення вказаного Закону відсутні підстави для нарахування банком неустойки .
Що стосується витрат РКО, то у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) сформовано правовий висновок такого змісту: «Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику».
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись.
За таких обставин підстав для стягнення витрат на РКО не вбачається.
Отже, рішення суду в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 14 291 грн. 88 коп. є законним та обґрунтованим, в іншій частині судове рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.
Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 травня 2019 року у частині стягнення тіла кредиту у сумі 14 291 грн. 88 коп.- залишити без змін.
В іншій частині рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині - відмовити.
Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» з 1762 грн. до 353 грн. 16 коп.( триста п`ятдесят три гривні шістнадцять копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 квітня 2020 року.
Головуючий А.І. Овсяннікова
Судді: І.П. Коваленко
І.С. Сащенко