ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 383/31/20

провадження № 22-ц/4809/1078/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи Служба у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації; Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2020 року у складі судді Бондаренко В.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею матір?ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що 23 червня 2014 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка, ОСОБА_4 . Проте, шлюбні відносини між нею і відповідачем поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через постійні сварки, які влаштовував відповідач, вона разом із своїми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спільною з відповідачем дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , переїхала проживати в будинок своєї матері ОСОБА_7 в с.Тарасівка Бобринецького району.

Через поведінку відповідача зверталася до Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про притягнення його до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї.

Вважає, що відповідач неправильно ставиться до процесу виховання доньки, на її зауваження належним чином не реагує, тому вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Крім того, вона звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, який не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини.

Зазначила, що виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, має сильний емоційний зв`язок з дітьми, створила всі необхідні умови для їх проживання з матір`ю, хронічних захворювань не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Проживає у будинку своєї матері, яка є власником та надала згоду щодо її проживання у будинку з дітьми.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 шляхом надання періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька з дитиною, в наступному порядку:

1. Побачення батька з дитиною має відбуватись у вихідні дні, а саме субота та неділя з 12 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. відповідно; святкові дні, день народження доньки не менше двох годин в день, в час, який є оптимально комфортний для дитини, з урахуванням її побажань.

2. В літній період, під час відпустки батька ОСОБА_2 , упродовж десяти календарних днів мати ОСОБА_1 зобов`язана віддавати дитину під нагляд батька ОСОБА_2 , для організації останнім літнього оздоровлення дитини ОСОБА_3 в межах України.

3. В разі відсутності матері ОСОБА_1 на території України з будь-яких причин, дитина має бути передана матір`ю ОСОБА_1 під нагляд батька ОСОБА_2 , який зобов`язаний доглядати та утримувати дитину. Питання щодо аліментних зобов`язань на цей період мають вирішуватися між сторонами добровільно або за відсутності згоди в судовому порядку.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що не має можливості спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , яка на даний час проживає біля матері ОСОБА_1 , оскільки остання чинить йому перешкоди у праві бачитися та спілкуватися з донькою. Він працевлаштований, має постійний та стабільний дохід, з донькою має гарні відносини, алкогольні напої не вживає, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. Зазначав, що спір може бути вирішено судом у спосіб встановлення йому порядку та графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Крім того, ОСОБА_1 останнім часом часто залишає доньку на довгий час, за останній рік близько трьох місяців її не було вдома, а тому вважає, що за відсутності матері дитина має перебувати разом з ним (т.1 а.с.102-108).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування - Бобринецька районна державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини задоволено частково.

Визначено місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відмовлено у задоволенні вимог позову в частині визначення адреси місця проживання дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування - Бобринецька районна державна адміністрація, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Зобов?язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у його вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступному порядку: встановити побачення ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну суботу тижня з 12 години по 17 годину; святкові дні та день народження дитини ОСОБА_3 не менше двох годин в день, в час, який є оптимально комфортний для дитини, з урахуванням її побажань;

встановити спільний відпочинок ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в літні місяці кожного року, під час відпустки ОСОБА_2 , тривалістю десять календарних днів, для організації останнім літнього оздоровлення дитини ОСОБА_3 , в межах території України, протягом якого дитина ОСОБА_3 має перебувати з батьком ОСОБА_2 під його наглядом.

Відмовлено у задоволенні вимог зустрічного позову щодо встановлення побачень батька з дитиною кожну неділю тижня та передання ОСОБА_1 , в разі її відсутності на території України, дитини під нагляд батька ОСОБА_2 .

Вирішено питання про судові витрати.

Оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, повністю погодившись із висновками органу опіки та піклування Бобринецької районної держаної адміністрації, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини.

Також, з метою забезпечення балансу прав на спілкування з малолітньою ОСОБА_4 батька, суд вирішив усунути перешкоди ОСОБА_2 у його вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, шляхом встановлення періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька з малолітньою дитиною.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно та однобічно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд встановив лиш ті факти, на які звернула увагу сторона позивача, повністю проігнорувавши його доводи у відзиві та зустрічному позові, а також надані в судовому засіданні.

Вказує, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 і спільно з ОСОБА_7 . Однак, дане твердження не відповідає дійсності та не може бути встановлено судом, оскільки майже за весь час судового провадження, яке ініційоване позивачкою, дитина проживала не з матір`ю, мати лиш ініціювала позов і залишала дитину на бабу. За відсутності матері - ОСОБА_1 психічний стан дитини значно погіршився, дитину постійно налаштовують проти нього та цькують за її бажання спілкуватися зі своїм батьком. Це зафіксовано висновком Органу опіки та піклування, за моєю заявою, від 27.02.2020, який є в матеріалах справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на його доводи, щодо частих поїздок ОСОБА_1 за кордон, і в разі залишення дитини біля батька, дитина буде знаходитися в середовищі, яке для неї є найбільш сприятливим.

Відповідач звертає увагу суду, що прохальна частина його зустрічного позову не є категоричною, він просив узгодити графік регламент з урахуванням бажання та потреб дитини, його вимоги є екологічними, і вразі задоволення позову могли б забезпечити найкращі інтереси дитини. Тому, вважає, що відмова у задоволенні позовної вимоги про передачу дитини йому на утримання та догляд на час її перебування закордоном, є незаконною.

На думку ОСОБА_2 , суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що інтересам дитини буде відповідати визначення місця її проживання разом з матір`ю, оскільки матері фактично немає в її житті. В той же час, суд, стверджуючи про рівність батьків у своїх правах, фактично знехтував його правом як батька на виховання дитини, прийшов до помилкового висновку з даного питання.

Крім того, звертає увагу суду, що орган опіки і піклування зробив висновок лише щодо первісного позову, свідомо проігнорувавши зустрічний позов. Висновок органу опіки та піклування не відповідає закону, всі обставини, які викладені в ньому гуртуються лиш не поясненнях ОСОБА_7 без підтвердження цих обставин належними доказами. Даний висновок є упередженим, однобічним та поверховим. І суд першої інстанції взяв даний висновок до уваги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.05.2020 в частині, що стосується часткового задоволення зустрічного позову, а саме щодо відмови у задоволенні вимоги про встановлення побачень дитини кожної неділі з 12 по 17 годину, а також щодо відмови у переданні ОСОБА_1 дитини батьку, у разі відсутності останньої на території України та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 повністю.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного відпочинку, згідно графіку (регламенту) спілкування батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в наступному порядку:

1.Побачення батька з дитиною має відбуватись у вихідні дні, а саме, субота та неділя з 12 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. відповідно; святкові дні, день народження доньки ОСОБА_3 , - не менше двох годин в день, в час, який є оптимально комфортний для дитини, з урахуванням її побажань.

2.В літній період, під час відпустки батька ОСОБА_2 , упродовж десяти календарних днів - мати ОСОБА_1 зобов`язана віддавати дитину під нагляд батька ОСОБА_2 , для організації останнім літнього оздоровлення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах України.

3.В разі відсутності матері ОСОБА_1 , на території України з будь-яких причин, дитина має бути передана матір`ю ОСОБА_1 , під нагляд батька ОСОБА_2 , який зобов`язаний доглядати та утримувати дитину. Питання щодо аліментних зобов`язань на цей період мають вирішуватися між сторонами добровільно або за відсутності згоди в судовому порядку.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції було застосовано Закон, який не підлягав застосуванню при розгляді даної справи, що є підставою для зміни судового рішення у відповідності до ч.І п.4 ст. 376 ЦПК України.

Вважає, що рішення по зустрічному позову ухвалено не в інтересах дитини.

Приймаючи до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , предметом якої є усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції ухвалою від 14 лютого 2020 року об?єднав його в одне провадження до спільного розгляду з основним позовом.

На думку позивачки вказана ухвала є завідомо неправосудною у відповідності до ч.1 ст.375 КК України, оскільки представником відповідача є адвокат Ніколаєнко Оксана Євгеніївна, яка раніше була працівником Бобринецького районного суду Кіровоградської області і має дуже гарні стосунки з суддею.

Відповідно до ч.3 п.2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Вважає, заявлений нею відвід і його підстави цілком обґрунтованими та такими, які є слушними.

Крім того, суд першої інстанції всупереч Розпорядженню Голови Бобринецької РДА Кіровоградської області О.Тертичного від 20 січня 2020 року №8-р «Про затвердження висновку органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків у вихованні дитини», встановлює зовсім інші дні у спілкуванні та вихованні дитини, при цьому Орган опіки та піклування - Бобринецька районна державна адміністрація не була зазначена відповідачем та не ставилося питання про скасування вищевказаного висновку.

Також, суд грубо порушив норми матеріального права - ст. 19 Сімейного кодексу України.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції на вказані норми права не звернув увагу та розглянув справу без висновку органу опіки та піклування.

Звертає увагу, що порушення норм процесуального та матеріального права призвело до того, що судові витрати по основному позову не були покладені на сторону відповідача.

ОСОБА_1 просила рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2020 року змінити. Відмовити ОСОБА_2 в задоволені зустрічної позовної заяви про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Судові витрати понесені нею, просила покласти на відповідача, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційні скарги не надходили, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що позивач у справі є матір`ю, а відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , виданого Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 18 вересня 2014 року (т.1 а.с.32).

На час розгляду справи в суді ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 спільно з матір`ю позивача ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами та підтверджується копією заяви останньої про згоду на таке проживання однією сім`єю (а.с.37). Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_7 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.11).

Крім ОСОБА_3 до складу сім`ї ОСОБА_1 також входять двоє інших дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з копії довідки Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 17.04.2018 року (т.1 а.с.33).

На час вирішення даного спору судом сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо та між собою мають конфліктні неприязні відносини, що також підтверджується протоколом прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 08.12.2020 за матеріалами перевірки № 3630 (ЖЄО) № 4046 якої надано відповідь про існування сварки між сторонами на ґрунті сімейних непорозумінь (копії в т.2 а.с.1-9), заявою ОСОБА_1 до Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області про спалення відповідачем її особистих речей, за матеріалами перевірки №3749 (ЄО) № 4166 якої надано відповідь, що викладені факти у заяві не підтвердилися (копія в Т 2 а.с. 10-19).

Також сторони не дійшли між собою остаточної згоди з питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 та участі батька у вихованні дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації про участь одного з батьків у вихованні дитини, затвердженого 20 січня 2020 року розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації №8-р прийнятого за зверненням ОСОБА_2 , через перешкоди матері батько не має змоги спілкуватись зі своєю донькою, проте має велике бажання та намір на таке спілкування, тому для налагодження родинних стосунків між батьком та донькою орган опіки та піклування вважає за доцільне спілкування батька з донькою у вихідні та святкові дні, погодивши з матір`ю дитини час та місце спілкування (т.1 а.с.60-61).

ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою Тарасівської сільської ради №111 від 10.02.2020 (т.1 а.с.64), є приватним підприємцем за видом діяльності з ремонту та технічного обслуговування машин і устаткування промислового призначення, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та витягу з реєстру платників єдиного податку (т.1 а.с.62, 63). Відповідачем 17.02.2020 сплачено аліменти на користь позивача в сумі 5882,21 грн. на утримання доньки, що підтверджується копією квитанції (т.1 а.с.174).

Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 остання в першому кварталі 2019 року отримала дохід в сумі 12600 грн., а другому кварталі 2019 року - 8400 грн. (т.1 а.с. 133).

Крім того, ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 здійснювала два рази виїзд за кордон України, а саме на періоди з 28.06.2019 року по 02.08.2019 та з 12.10.2019 по 05.12.2019, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (т.1 а.с.135).

Згідно висновку практичного психолога від 13.05.2020 про результати вивчення емоційно-психологічного стану дитини та взаємовідносин в сімейній системі підвищена тривожність та почуття провини у дитини (дитина вважає себе винною в сімейних конфліктах) створюють стресову ситуацію для дитини, у зв`язку з чим рекомендувала відсутність маніпуляцій дитиною обох сторін, проведення зустрічей з батьком в теплій родинній атмосфері, без лайок та підвищення голосу, психологічний супровід дитини для зняття тривожності та емоційного навантаження (т.1 а.с.227).

Згідно копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 , останній проживає в АДРЕСА_2 , житло якого розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку. Умови проживання добре. Кімнати вміщають необхідні меблі, предмети домашнього побуту. В наявності вся необхідна електропобутова техніка. Продуктами харчування забезпечені у повному обсязі, в наявності є всі засоби гігієни та дезінфікуючі засоби. Земельна ділянка біля будинку обробляється. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є окрема кімната для дитини, яка вміщає необхідні меблі, предмети побуту. В наявності достатньо постільної білизни, іграшок відповідно до віку дитини, предмет дошкільного та шкільного обладнання. В наявності є дитяча література для всебічного розвитку дитини (енциклопедії, художня література). Батьки спільно не проживають, батько намагається спілкуватися з донькою ОСОБА_4 , сплачує аліменти, передає дитині іграшки та продукти харчування (т.1 а.с.225).

Згідно копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_7 , яка проживає в с.Тарасівка, житло якого розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку. Умови проживання хороші. Кімнати вміщають сучасні меблі та необхідні предмети домашнього побуту. В користуванні є необхідні електропобутові прилади. Продуктами харчування, одягом та взуттям, миючими та дезінфікуючими засобами забезпечені у повному обсязі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: ОСОБА_4 має окрему кімнату, яка вміщає необхідні меблі, килими, предмети домашнього вжитку. Дитина забезпечена іграшками, книжками, дошкільним та шкільним обладнанням, має власний мобільний телефон. Мати дитини ОСОБА_1 на даний час перебуває на тимчасових заробітках у Польщі. Дитина перебуває (проживає) у бабусі разом із братами. Дитина з батьком не спілкується і не виявляє бажання щодо спілкування у телефонному режимі (а.с.226).

З копій актів обстеження умов проживання позивача та відповідача судом встановлено, що кожна із сторін має належні умови проживання, утримання, виховання та розвитку їх спільної дитини ОСОБА_3 . В розмові з дитиною ОСОБА_4 виявила бажання залишитися з бабусею на її утриманні до повернення мами з тимчасових заробітків, а потім проживати з мамою (а.с.225, 226).

Згідно висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації від 15.05.2020 року №01-38/194/1 в ході обстеження умов проживання обох батьків з`ясовано, що ОСОБА_2 не має змоги спілкуватись з донькою ОСОБА_4 , брати участь у її вихованні. В розмові з малолітньою дитиною було встановлено, що вона з батьком не спілкується і не виявляє бажання щодо спілкування в телефонному режимі. Дівчинка проявила прихильність до матері ОСОБА_1 та виявила бажання проживати з нею біля бабусі ОСОБА_7 . З точки зору статі, гігієни, обслуговування дівчинки, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації вважає за доцільне визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 біля матері ОСОБА_1 . Рекомендовано ОСОБА_2 постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з донькою, займатись її вихованням та утриманням. Громадянці ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не перешкоджати батькові дитини у такому спілкуванні. (т.1 а.с.222-223).

Отже, кожен з батьків дитини має самостійний дохід і спроможний утримувати дитину матеріально.

І позивач, і відповідач виявляють турботу і любов до дитини, піклуються про її стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток.

Виняткові обставини, які б перешкоджали проживанню малолітньої ОСОБА_4 з одним із батьків, відсутні.

Таким чином, умови для проживання дитини, створені сторонами по справі, суд оцінює, як рівні.

Разом з тим, малолітня ОСОБА_4 має більшу прив`язаність до матері, яка незважаючи на свою тимчасову відсутність на території України, на переконання суду значно більше приділяє увагу дитині, зокрема спілкуючись з нею засобами зв`язку, ніж приділяв батько до зміни місця проживання позивачем, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 , які в цій частині відповідачем не спростовані.

З показань свідка ОСОБА_7 судом встановлено, що малолітня ОСОБА_4 часто хворіє, у зв`язку з чим дитячий садочок відвідує періодично, що відповідачем не заперечується. Відповідач працює приватним підприємцем де протягом дня має постійну зайнятість на роботі з 08 години ранку до 17 години, у зв`язку з чим повідомив, що у разі хвороби дитини залишатиме дитину на рідних, зокрема свою матір, яка теж працює та хворіє онкозахворюванням чи дідуся. Однак будь-яких доказів можливості за станом здоров`я, зайнятістю та їх згоду здійснювати піклування вказаними особами за малолітньою дитиною у період зайнятості відповідача на роботі, відповідач не надав, що свідчить про те, що у разі визначення місця проживання дитини з батьком в період відсутності матері на території України, останній не зможе забезпечити на період своєї зайнятості на роботі малолітню ОСОБА_4 належним доглядом та турботою, що з огляду на вік дитини та стан її здоров`я, яка часто хворіє, під час задишки користується інгалятором, може становити загрозу здоров`ю дитини.

Натомість відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з позивачем ОСОБА_9 , крім випадків її відсутності на території України, оскільки на період відсутності останньої пред`явив вимогу у зустрічному позові про проживання дитини з ним. Однак з матеріалів справи вбачається, що виїзди ОСОБА_9 за кордон на заробіток мають тимчасовий та мінливий характер, не мають постійності, систематичності та не встановлені якимось графіком. Твердження відповідача про можливий виїзд позивача в майбутньому за межі України є лише його припущенням. Відповідачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що ОСОБА_1 після повернення на територію України в подальшому здійснить виїзд за межі території України. За правилами ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, зваживши доводи сторін, пояснення свідків, враховуючи вік дитини, її стать, стан здоров`я, більшу прив`язаність до матері, суд прийшов до висновку про те, що інтересам малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , буде відповідати визначення місця її проживання разом із матір`ю ОСОБА_1 , з якою проживають також двоє інших дітей позивача та бабою для належного фізичного та морального розвитку, що відповідає вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 просила змінити рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні зустрічного позову та апеляційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представник підтримали свою апеляційну скаргу, просили її задовольнити та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Представник Органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Бобринецької районної державної адміністрації, будучи належним повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір?ю не оскаржували, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в частині вимог зустрічного позову.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 23.06.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка, ОСОБА_4 .

Дитина - ОСОБА_10 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_9 спільно з матір`ю позивача (бабою) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами. Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_7 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.11).

Згідно інформації наданої Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 21.01.2020, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає з 22.03.2013 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частити третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів (ч. 1). Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1). Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2). Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 3).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Зважаючи на те, що мати малолітньої ОСОБА_4 , з якою вона проживає, чинить відповідачеві перешкоди у спілкуванні з дочкою, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, яким визначено способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність усунення перешкод відповідачеві у спілкуванні та вихованні дочки шляхом надання систематичних побачень з дитиною.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За правилами статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 4, 5).

Відповідно до частини шостої цієї статті суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновоку органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації від 15.05.2020, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 біля матері ОСОБА_1 . Рекомендовано ОСОБА_2 постійно брати безпосередню участь у спілкуванні з донькою, займатись її вихованням та утриманням. Громадянці ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не перешкоджати батькові дитини у такому спілкуванні.

Згідно висновку органу опіки і піклування, затвердженого Розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації від 20.01.2020 № 8-,р визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 щодо його участі у вихованні доньки ОСОБА_4 та спілкуванні з нею у вихідні та святкові дні, погодивши з матір?ю дитини ОСОБА_1 час та місце спілкування

Згадані висновки органу опіки та піклування суд першої інстанції поклав в основу свого рішення та правильно врахував, що у разі побачень малолітньої ОСОБА_4 із батьком у визначені ОСОБА_2 в зустрічному позові дні та час: щонеділі та щосуботи з 12.00 год до 17.00 год, дитина буде позбавлена можливості проведення часу та спілкування в усі вихідні дні (кожну суботу та кожну неділю) із матір`ю.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу без висновку органу опіки та піклування не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням положень Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та статті 7 СК України способи участі батька у спілкуванні з дитиною мають визначатися передусім з урахуванням інтересів дитини, яка має рівне право на спілкування як із матір`ю, так і з батьком, в тому числі на проведення з кожним із них вихідних днів, враховуючи, що у будні дні дитина відвідуватиме дитячий садочок, в подальшому школу, а мати дитини позивач по справі перебуватиме на роботі, у зв`язку з чим дитина буде позбавлена достатнього спілкування з матір`ю, в тому числі у вихідні дні, які на думку батька дитини вона повинна проводити лише з ним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого підсумку щодо встановлення часу спілкування батька з дитиною, тому вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині не підлягають задоволенню, як і вимоги про те, що дитина в разі відсутності матері ОСОБА_1 на території України з будь-яких причин має бути передана під нагляд батька ОСОБА_2 , який зобов`язаний доглядати та утримувати дитину.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про право ОСОБА_2 на спілкування з дитиною.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Колегія суддів вважає, що спосіб участі батька у вихованні дитини, встановлений судом першої інстанції, є найкращим для забезпечення інтересів дочки, а також таким, що не порушує усталений розпорядок дня дитини. Крім того, судом враховано малолітній вік та прихильність дитини до матері. Вказане не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини.

Інші докази та обставини, на які посилаються сторони в своїх апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Щодо розподілу судових витрат

В зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2020 року в частині, що оскаржується залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко