_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8883/20
Провадження № 2/947/2502/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Коваленко О.Б.,
За участю секретаря Маценко В.В.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, про визнання дії відповідача протиправними, про зобов`язання нарахувати и сплатити премію та відшкодувати моральну шкоду, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, про визнання дії відповідача протиправними, про зобов`язання нарахувати и сплатити премію та відшкодувати моральну шкоду. Позивач просить визнать дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса протиправними. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на користь ОСОБА_1 премію за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року у сумі 67000,00 гривень. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 15000 гривень.

У позовній заяві позивач в обґрунтування вимог посилається на те, щовін є особою, звільненої з військової служби у березні 1994 року по стану здоров`я, перебуває на пенсійному обліку територіального органу Пенсійного фонду України і отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має статус «ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи» і користується правами, встановленими статтею 13 Закону № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач зазначає, що у зв`язку з протиправними діями посадової особи відповідача - начальника КЕВ м. Одеси полковника ОСОБА_2 , починаючи з січня 2017 року ОСОБА_1 щомісячно, протягом більше трьох років, в тому числі, до сьогоднішнього дня, перебуває у стані нервового стресу, внаслідок чого значно погіршився стан його здоров`я: 5 раз перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі за вказаний період.

Протиправні дії вказаної посадової особи змусили позивача писати численні скарги та звернутися в два різних суду за захистом порушених своїх прав, доводячи свою невинність, що завдало і зараз ще завдає великої шкоди здоров`ю позивача.

Позивач тричі звертався (09.03.2017, 10.04.2017, 13.06.2017) до посадової особи КЕВ м. Одеси з проханням пояснити причини невиплати ОСОБА_1 премії за вказаний період, надати копії щомісячних наказів начальника про причини позбавлення ОСОБА_1 премії в повному розмірі; при цьому, всі його колеги по роботі в цьому ж підрозділі отримували премію в досить високому розмірі та в повному обсязі. Але відповіді з додатком запитуваних наказів, позивач ОСОБА_1 так і не отримав.В зв`язку з порушенням начальником КЕВ м. Одеси трудових прав працівника ОСОБА_1 на отримання інформації про його заробітну плату, ОСОБА_1 звертався, по інстанції, зі скаргою на дії посадових особи КЕВ м. Одеси полковника ОСОБА_2 до його вищого керівництва: до начальників Південного територіального КЕУ і Головного КЕУ Збройних Сил України.

Не отримавши і від них зрозумілої відповіді на поставлені питання, ОСОБА_1 змушений був звернутися тричі, на підставі статті 28 Закону України, до Міністра оборони України з тим же проханням: забезпечити надання копій наказів начальника КЕВ м. Одеси про позбавлення працівника ОСОБА_1 премії за кожний місяць, починаючи з лютого 2017 року.

Не отримав від Міністерства оборони України відповідь на свої три скарги: від 15.04.2017, 09.06.2017, 13.10.2017, - ОСОБА_1 змушений був звернутися в листопаді 2017 року до Київського районного суду м. Одеси за захистом своїх порушених прав та їх відновленням, а саме: «про визнання бездіяльність Міністерства оборони України протиправною, зобов`язати Міністерство оборони України об`єктивно, всебічно та у встановлений законом термін перевірити скаргу ОСОБА_1 від 13.10.2017 року і повідомити його письмово про результати перевірки скарги та про суть прийнятого рішення»

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.10.2018, законність та обґрунтованість якого підтвердив П`ятий апеляційний адміністративний суд (Постанова суду від 26.02.2019 у справі № 520/14605/17) та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (Ухвала суду від 18.04.2019 у справі №520/14605/17, адміністративне провадження № К/9901/10464/19), визнане «протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у сфері управлінської діяльності з питань трудового законодавства і зобов`язано Міністерство оборони України об`єктивно, всебічно та у встановлений законом термін перевірити скаргу ОСОБА_1 і повідомити його письмово про результати перевірки скарги та про суть прийнятого рішення».

06.11.2017 року позивач змушений був подати 04.06.2019 Виконавчий лист до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Постановою зазначеного Відділу примусового виконання рішень від 20.06.2019 відкрито виконавче провадження .

Але після відкриття 20.06.2019 вищевказаного виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання Міністерством оборони України Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.10.2018, пройшло вже більше дев`яти місяців, однак ніяких результатів виконання рішення позивач ОСОБА_1 не отримав до сьогоднішнього дня. На телефонні дзвінки, зазначені в Постанові, ніхто не відповідає. На повторне письмове звернення позивача -стягувача ОСОБА_1 від 22.08.2019 до цього ж Відділу - відповіді також немає. Крім вищевказаних фактів по відновленню своїх законних прав на гідну заробітну плату, позивач ОСОБА_1 змушений був також додатково доводити в іншому Суді, протягом більше 2-х років, і про незаконне накладення на нього відразу 3-х дисциплінарних стягнень - в наказах начальника КЕВ м. Одеси полковника Шило О.П. від 07.02.2017 № 62, від 13.02.2017 № 67, від 27.03.2017 № 109, дія яких прямо впливає на невиплату працівникові премії згідно з пунктами 2.5., 2.6. Положення про преміювання працівників КЕВ м. Одеси.

Для працівника ОСОБА_1 ці дисциплінарні покарання (про невиконання ним нібито посадових обов`язків) більше впливали, ніж на заробітну плату, на приниження його Честі, Гідності, Ділової репутації і Поваги в колективі.

У цих 3-х наказах начальника КЕВ м. Одеси полковника Шило О.П. про дисциплінарне покарання ОСОБА_1 явно не було ніяких правових підстав для застосування дисциплінарних стягнень до інженера ОСОБА_1 (порушення трудової дисципліни не вбачається; виражена упередженість до ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 ; вбачаються факти фальсифікації обставин, посилання на недіючі положення наказу Міністра оборони України і на обов`язки інженера ОСОБА_1 , які на нього реально не покладалися згідно з Наказом начальника КЕВ м. Одеси від 04.01.2016 № 1 "Про організацію службової діяльності квартирно- експлуатаційного відділу м. Одеси у 2016 навчальному році" та відповідно до Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси 2015 року).

З таким висновком позивача ОСОБА_1 повністю погодився Київський районний суд м. Одеси, який прийняв 26.06.2019 Рішення по даній справі, яким визнав протиправними та скасував накази начальника Квартирно- експлуатаційного відділу м. Одеси від 07.02.2017 № 62, від 13.02.2017 № 67, від 27.03.2017 № 109 з дати їх складання. Це Рішення суду набрало законної сили 19.07.2019 року.

Розглядаючи ці вищевказані 2 судові справи, які тривали більше 3-х років, і по одному з них ще не закінчено виконання його вимоги до Міністерства оборони, позивач вважає, що тривала його боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього постійне психічне напруження у зв`язку з очікуванням справедливого рішення від Міністра оборони України, від судових органів і Департаменту ДВС МЮУ, викликає розчарування в діяльності керівництва Міністерства оборони і Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, що створює додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією під час розгляду його - кадрового офіцера - заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались, але вони не були навіть працівниками Збройних Сил України.

З урахуванням вищевикладеного, на думку позивача ОСОБА_1 , є наочний причинно-наслідковий зв`язок між протизаконними діями посадової особи відповідача КЕВ м. Одеса ( екс-начальника полковника Шило О.П.), що призвело потім до відкриття вищевказаних двох судових проваджень за заявами позивача ОСОБА_1 з питань трудового права, і значним погіршенням стану здоров`я позивача через постійне психічне напруження очікуванням справедливого рішення судів щодо поновлення порушених прав позивача, відновленню його Честі, Гідності, Ділової репутації і належної Поваги в колективі, через постійний стрес, через розчарування в діяльності керівництва Міністерства оборони і інших державних органів, що у кінцевому підсумку доводить факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок умисного порушення посадовою особою відповідача (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса), а потім і органами державної влади (Міністерством оборони України, Департаментом ДВС МЮУ) прав людини, навіть якщо вони не потягли дуже вагомих наслідків у вигляді понад погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.

Тому, позивач ОСОБА_1 вважає, що є підстави для висновку про те, що моральну шкоду позивачу з боку дій екс-начальника КЕВ м. Одеса полковника ОСОБА_2 заподіяно за період з січня 2017 і по теперішній час

З урахуванням перерахованих вище складових моральної шкоди, завданої позивачу, незважаючи на те, що втрату здоров`я за ці 3 роки оцінити в грошах неможливо, все таки позивач ОСОБА_1 вважає, що він має моральне право просить Суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 гривень одночасно зі стягненням з відповідача середнього розміру премії.

Підставою предмету даного позову є обставини, з якими пов`язане виникнення права на позов, а саме: порушення прав і законних інтересів позивача ОСОБА_1 на отримання ним гідної додаткової заробітної плати - премії - разом з усіма працівниками Квартирно- експлуатаційного відділу м. Одеси за результатами діяльності цього відділу в зазначений період.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» та статті 97 КЗпП премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань, входять до структури заробітної плати, їх розмір встановлюється підприємствами, установами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти (в нашому випадку - Колективний договір), можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Наказом Міністра оборони України від 24.01.2006 N28 «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України» (зареєстрований в Мін`юсті України 7 лютого 2006 р. 3aN 107/11981) унормовано: «4.3. Преміювати працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Порядок і умови преміювання (категорії працівників, які підлягають преміюванню, періодичність виплати премій, показники преміювання, умови, за яких працівники не подаються для преміювання, та розміри премій) установлюються положенням про преміювання, затвердженим командиром військової частини за погодженням з профспілковим органом».

В КЕВ м. Одеса, яка є установою Міністерства оборони України, таким нормативно-правовим актом щодо порядку нарахування та виплати додаткової заробітної плати (у тому числі, премії) працівникам Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, як вже було зазначено вище, є Колективний договір, прийнятий на зборах трудового колективу 25.02.2015 та погоджений 25.02.2015 начальником КЕВ м. Одеси та головою профспілки

В зв`язку з визнанням вищевказаних Наказів начальника КЕВ м. Одеси від 07.02.2017 № 62, від 13.02.2017 № 67 і від 27.03.2017 № 109 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності протиправними та скасуванням їх дії з дати їх складання (Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 у справі № 520/6612/17 - додаток 8 до цього позову), частковими наслідками яких до їх скасування стало незаконне позбавлення працівника ОСОБА_1 премії (в 100% її розмірі) як додаткової заробітної плати за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 (період дії вищевказаних наказів начальника КЕВ м. Одеси до їх скасування), позивач ОСОБА_1 вважає, що він має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями посадової особи відповідача КЕВ м. Одеса - екс- начальника КЕВ м. Одеси полковника Шило О.П. - при здійсненні ним своїх повноважень.

Тому, керуючись положеннями статей 15,16,23 Цивільного кодексу України, статті 237-1 Кодексу законів про працю України і Положенням про преміювання працівників КЕВ м. Одеси від 25.02.2015 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою захисту свого цивільного права на отримання гідної заробітної плати, з урахуванням Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 у справі №520/6612/17, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач КЕВ м. Одеса зобов`язаний нарахувати й сплатити позивачу ОСОБА_1 середньомісячну премію за основні результати діяльності КЕВ м. Одеса в період з 01.02.2017 по 31.01.2018 з урахуванням індексації цієї премії (стаття 33 Закону України «Про оплату праці»).

Але, так як згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму ВС України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»), суд, «задовольняючи вимоги про оплату праці, має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню», та з урахуванням вимог статті 177 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 надає до Суду розрахунок середньомісячної премії, яку позивач отримав би за період з 01.02.2017 по 31.01.2018, якби не діяли вищевказані накази начальника КЕВ м. Одеси полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та якби були щомісячні накази начальника КЕВ м. Одеси полковника ОСОБА_2 за вищевказаний період про позбавлення премії інженера ОСОБА_1 . Розрахунок середньомісячної премії за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 : Загальна сума розміру премії працівника КЕВ м. Одеси з аналогічним окладом, як і у позивача, становить за період позовних вимог (з 01.02.2017 по 31.01.2018) приблизно 67350 гривень. Середній щомісячний розмір премії становив за вказаний період приблизно 5600,00 гривен ( 67350 грн. : 12 мес. = 5612,50 грн.). Або у відсотках - близько 200% від окладу працівника. Оклад позивача ОСОБА_1 за посадою становив: з 01.02.2017 по 30.11.2017- 2768,00 грн.; з 01.12.2017 по 31.01.2018 - 3048,00 грн.; За 10 місяців, при окладі 2768,00 грн., позивач отримав би суму премії - 55360,00 грн. (2768 грн. X 200%: 100% х 10 міс. = 55360,00 гривень). За 2 місяця, при окладі 3048,00 грн., позивач отримав би суму премії - 12192,00 грн. (3048 грн. X 200%: 100% х 2 міс. = 12192,00 гривень). Всього, за вказаний в позові період, позивач міг би отримати суму премії 67552,00 гривень (55360 грн. +12192 грн. =67552 грн.).

Оскільки щомісячний розмір премії не може бути фіксованим і залежить від результатів діяльності КЕВ м. Одеса в кожному місяці, і від рішення начальника відносно кожного працівника, то можна округлити вищевказану розрахункову суму премії до "десятків тисяч" і припустити, що сума премії для стягнення становить 67000,00 гривень. Щодо індексації цієї премії з урахуванням вимог статті 33 Закону України «Про оплату праці». Позивач вважає, що провести розрахунок індексації зазначеної премії в даний час неможливо, і позивач не має претензій до відповідача по даній складової додаткової заробітної плати.

З урахуванням вищевказаного позивач просить стягнути з відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на користь ОСОБА_1 середньомісячну премію за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 у сумі 67000,00 гривень.

Одночасно, зі стягненням матеріальної шкоди, стягнути з відповідача і моральну шкоду в розмірі 15000 гривень.

Позивач надав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та справу слухати у його відсутності.

Відповідачем була подана до суду заява про закриття провадження у справі, у задоволенні якої було відмовлено. Третя особа була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 26.06.2019 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника КЕВ м.Одеси Міністерства оборони України про визнання дій протиправним та скасування наказів задоволено, визнано протиправними та скасовано накази начальника КЕВ м. .Одеси Міністерства оборони України від 07.02.2017 року № 62 від 13.02.2017 року 3 67 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 27.03.2017 року №109 «Про результати проведення службового розслідування по факту ненадання відповіді» з дати їх складення. Рішення набрало законної сили 19.07.2019 року.
Правова позиція Верховного Суду вказує, що у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити: чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статей 1173, 1174 ЦК України, статті 237-1 КЗпП, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Статтею 56 Конституції України унормовано, що кожна особа має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтями 23, 1174 ЦК України, статтею 237-1 КЗпП встановлені підстави відповідальності органу державної влади, його посадової або службової особи за завдану моральну шкоду іншій особі - працівнику : шкода особистим немайновим правам фізичної особи (працівнику), яка завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, якщо порушені при цьому законні трудові права працівника, відшкодовується державою в повному обсязі, незалежно від вини цієї особи.

Частиною першою, пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України, статтею 237-1 КЗпП гарантується право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу і встановлюється відшкодування моральної (немайнової) шкоди як один із способів захисту цивільних прав та інтересів цей особи.

Вимога ефективності судового захисту співпадає з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При використанні позивачем прав, наданих вищевказаним трудовим законодавством, він отримує суб`єктивне право вимагати від уповноважених органів (комісії по трудових спорах або суду) примусового застосування засобів реагування до порушників його цивільних прав.

Суб`єктивне право є способом реалізації об`єктивного права шляхом його конкретизації. Якщо суб`єктивне право особи порушується або якщо право не може бути реалізоване без державного втручання, - у цей особи виникає (з`являється) право позову за допомогою до держави.

Цивільно-правовий захист - це система активних заходів, які застосовуються суб`єктом цивільного права, компетентними державними чи іншими органами, спрямована на усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Пунктами 6, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» рекомендовано судам мати на увазі, що згідно зі статтею 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір; задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 5.6. своєї Постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 вказала, що суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права; застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Правовий аналіз положень Конституції України, ЦК України та іншого законодавства у сфері трудового права, дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме - зобов`язати відповідача (Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса) нарахувати й сплатити позивачу премію за період з 01.02.2017 по 31.01.2018 та зобов`язати цього ж відповідача відшкодувати моральну шкоду, заподіяну позивачу незаконними діями посадової особи КЕВ м. Одеси, - не суперечить положенням статті 56 Конституції України та статей 16,23, 1166, 1174 ЦК України.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, вважаючи суму 10000 гривень доведеною та достатньою для стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України, про визнання дії відповідача протиправними, про зобов`язання нарахувати и сплатити премію та відшкодувати моральну шкоду, - задовольнити частково.
Визнати дії Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси ( код 08038284) протиправними.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси ( код 08038284) на користь ОСОБА_1 премію за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року в сумі 67000 гривень.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси ( код 08038284) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення суду буде складено у строк до 19 жовтня 2020 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.