Провадження № 2/161/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 березня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.10.2019р. звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що вона з 23.11.2007 року по 12.10.2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем , за період якого у них народилося двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 .? ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.05.2016 року з ОСОБА_2 , на її користь були присуджені до стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.03.2016 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вказаного судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області 07.06.2016р. було видано виконавчий лист, який вподальшому пред`явлено до виконання в органи ВДВС Луцького МУЮ Волинської області. Відповідно до цього виконавчого листа аліменти стягуються з відповідача, починаючи з 24.03.2016 року. Незважаючи на наявність рішення суду про стягнення аліментів, відповідач їх, починаючи з 31.05.2018р. по даний час, ні в добровільному порядку , ні в примусовому порядку не сплачує, а тому за ним виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.08.2019р., становить 8 076,57 грн. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем, станом на момент пред`явлення зазначеного позову, не оскаржувався. Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів відповідач аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей не сплачував та сплачує по даний час.

Посилаючись на вищенаведене, позивач, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 10 200, 00 грн.

Від позивача надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи .

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовими повістками, які були адресовані ОСОБА_2 за останнім відомим місцем його проживання згідно відомостей УДМС України (а.с. 13), а також судовим оголошенням, яке було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 21). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Судом встановлено, що сторони з 23.11.2007 року по 12.10.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12.10.2015 року було розірвано.

За час шлюбу у них народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.05.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.05.2016 року, було видано виконавчий документ, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 було присуджено аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. (а.с. 5).

На підставі вищевказаного виконавчого документу органами ДВС Луцького МУЮ Волинської області було відкрито виконавче провадження № 51487234.

Як випливає з матеріалів справи, незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей не сплачував та сплачує по даний час. Про наявність боргу по аліментах в розмірі 10200 грн. станом на 31.01. 2020 року свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виконаний заступником начальника Другого ВДВС м. Луцька П.В.Бондарук. (а.с. 32-33).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суд України в п. 22 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей виникла виключно з вини самого відповідача, який достовірно знає про те, що з нього стягнуті аліменти згідно з рішенням суду, однак їх свідомо не сплачує. Відповідач у справі є працездатною особою, а отже має можливість сплачувати аліменти.

У зв`язку з протиправними діями відповідача, що полягають у свідомому ухиленні від сплати аліментів на неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, починаючи з 31.05. 2018 року по 31 січня 2020 року, включно.

Так, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

З врахування запровадженого Верховним Судом нового порядку щодо проведення нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стороною позивача здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частина від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, за період з 31.05. 2018 року по 31 січня 2020 року, включно, яка становить 32256, 61 грн.

Оскільки, в силу вимог ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може бути стягнутий в розмірі більше ніж 100% розміру основної заборгованості, тому заявлені позовні вимоги, з урахуванням вищевикладеного, підлягають до задоволення в сумі 10200грн.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, а судом в ході розгляду даної справи не з`ясовано тих обставин, що у даному випадку відсутня вина ОСОБА_2 в несплаті аліментів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 180, 196 СК України, суд -

ухвалив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 26 лютого 2016 року , адреса: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 31.05. 2018 року по 31 січня 2020 року, включно, в сумі 10 200, 00 грн.( десять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 26 лютого 2016 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Л.В.Івасюта