Справа № 143/293/19
Провадження № 22-ц/801/787/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маліцького Миколи Володимировича

на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Бойко А.В., повний текст якої складено 07 лютого 2020року

в справі № 143/293/19

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, (відповідач)

за участі ОСОБА_2 (третя особа)

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в районний суд із позовом до Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року провадження в частині вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 20 серпня 2007 року № 458 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку закрито.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Маліцького М.В., подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що постановляючи оскаржувану ухвалу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції помилково вважав тотожними підстави позову у справі, що ним розглядається, та у справі №143/363/18, за наслідками розгляду якої вже прийнято судове рішення.

Так, на думку представника позивача адвоката Маліцького М.В. позов у справі №143/363/18 обґрунтовано тим, що спадкоємець ОСОБА_1 , яка звернулась із заявою до нотаріальної контори є спадкоємцем першої черги і у неї існують перешкоди для отримання свідоцтва на право власності на спадщину, оскільки спадкове майно оформлено на іншу особу. Тоді як підставою позову у справі, що переглядається є наявність постанови Державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори про відмову спадкоємцю ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Поребищенська РДА Вінницької області зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вважає, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права. Просить відмовити в задоволенні вимог скарги.

Учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце її розгляду, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Закриваючи провадження в частині вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спір про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вже розглянуто судом, що унеможливлює повторний розгляд справи в спорі між тими самими сторонами з того самого предмету і з тих самих підстав.

Позовні вимоги, що є предметом розгляду у справі, яка переглядається апеляційним судом, обґрунтовані ОСОБА_1 тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема земельну ділянку площею 4,9013 га на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району. Постановою державного нотаріуса Погребищенської Державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку з тим, що розпорядженням Погребищенської РДА від 20.08.2007 №458 земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,9013 га, яка розташована на території Спичинецької сільської ради Погребищенського району передано ОСОБА_2 . На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Вважає розпорядження Погребищенської РДА від 20.08.2007 №458 прийнятим всупереч вимогам земельного та цивільного законодавства, що порушує її права як спадкоємця, просила визнати його незаконним та скасувати, а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 , як такий, що виданий на підставі незаконного розпорядження.

Крім того, судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року, яка набрала законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено.

При розгляді зазначеної справи судом встановлено, що свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що грудні 2017 року їй стало відомо про смерть чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки заповіт відсутній, вона є спадкоємцем першої черги за законом, а тому звернулася до нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа після померлого, із заявою про прийняття спадщини. Однак їй стало відомо про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,54 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області № 458 від 20 серпня 2007 року ОСОБА_2 передано земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 4,9013 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку згідно додатку.

Зазначала, що розпорядження прийняте з порушенням положень законодавства у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 прав на спадкове майно ОСОБА_3 , тому земельні ділянки, які входили до складу спадщини ОСОБА_3 вибули з неї незаконно, отже розпорядженням від 20 серпня 2007 року порушено право позивача на оформлення спадкового майна.

Пославшись на викладені обставини та на те, що оскаржуване розпорядження від 20 серпня 2007 року № 458 прийняте всупереч вимог земельного і цивільного законодавства та порушує права спадкоємця за законом, ОСОБА_1 просила суд визнати його незаконним і скасувати, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 4,9013.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі N 523/4139/17.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі № 143/293/19 в частині вимог про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, оскільки є чинною постанова Вінницького апеляційного суду від 20 лютого 20219 року у справі №143/363/18, яка ухвалена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги про відмінність позову який розглядається в цьому провадженні від попереднього, в зв`язку зі зміною його підстави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки підставу позову становлять саме обставини, на які позивач посилається, а не докази надані на підтвердження цих обставин. Так, додані до цієї позовної заяви докази: довідку Спичинецької сільської ради від 12.02.2019 про те, що ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою місця його місця проживання, а також на те, що постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, представник позивача вважає зміною підстави позову.

Натомість апеляційний суд виходить із того, що підставу позову складають не конкретні докази, які подавалися, чи не подавалися при попередньому розгляді справи, а саме факти (обставини) і норми закону, на підставі яких позивач просить про захист свого права.

Підставами як першого, так і другого позову ОСОБА_1 є стверджуване порушення оскаржуваними розпорядженням та державним актом на право власності на земельну ділянку її прав як спадкоємця першої черги за законом.

Європейський суд з справ людини у своїх рішеннях від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" та від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин ухвала Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Маліцького Миколи Володимировича залишити без задоволення, а ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин