Справа № 323/361/20
06.04.2020 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку,
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що за умовами вказаного Договору кредиту № 2183 від 11.10.2018 року (надалі - Договір кредиту) відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача кредит у розмірі 8000,00 грн. та зобов`язався повернути його у строк до 11.10.2019 року, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 75% річних шляхом внесення щомісячних платежів відповідного до узгодженого сторонами графіку, а в разі порушення позичальником графіку внесення платежів чи у випадку виникнення обов`язку достроково повернути кредит - за ставкою 150% річних з наступного за днем сплати по кредиту дня. Крім того, за невиконання чи несвоєчасне виконання позичальником зобов`язань за Договором кредиту до нього застосовується штраф у розмірі 100% від залишку кредиту на дату прийняття кредитором рішення про стягнення простроченої заборгованості в судовому порядку. Також між позивачем на відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 2183/П1 від 11.10.2018 року, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати в солідарному порядку перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за Договором кредиту. Аналогічний Договір поруки № 2183/П2 був укладений 11.10.2018 року також з відповідачем ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_1 , як боржник за Договором кредиту, своїх зобов`язань не виконав, порушивши графік платежів, зазначений у Договорі кредиту, та не погасивши всю заборгованість на час закінчення строку дії Договору кредиту. У зв`язку з цим позивач прийняв рішення про стягнення з нього та поручителів всієї суми, яка підлягала сплаті за Договором кредиту, в тому числі основної суми кредиту та процентів за користування ним, а також про стягнення штрафу за невиконання договірних обов`язків.
Ухвалою суду від 20.02.2020 було відкрито провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження.
Під час судового розгляду від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з`явились, про причини не повідомили, відзивів на позов не надали, письмових заяв по суті спору та з процесуальних питань не подали, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про 06.04.2020 року була постановлена ухвала суду.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини.
11.10.2018 року позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 2183 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту.
Зі змісту пунктів 1.1-1.4 Договору кредиту випливає, позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, строком на один рік - до 11.09.2019 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути вказану суму та сплатити проценти за користування ним за ставкою 75% річних відповідно до графіку, у згодженого в п. 2.1 Договору кредиту, а саме - проценти шляхом внесення відповідних щомісячних платежів, що складаються з часткового повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним. При цьому право вимагати дострокового повернення кредиту, в тому числі в судовому порядку, у позивача виникає у випадках, передбачених п. п. 4.3.5, 4.36 Договору кредиту, а саме у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо порядку та строків сплати процентів, незабезпечення кредиту, надання недостовірних відомостей позичальнику тощо.
Відповідно до п. 1.5 Договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати чергових платежів відповідно до Графіку розрахунків, або у випадку виникнення у позичальника обов`язку достроково повернути суму кредиту, плата за користування кредитними коштами встановлюється на рівні 150% річних з дня, наступного за днем сплати по кредиту, і діє до повного погашення заборгованості за Договором кредиту.
Крім того, відповідно до п. 5.3 Договору кредиту, у разі несвоєчасного надходження (прострочення), повністю або частково, чергового платежу за Графіком розрахунків, позичальник вважається таким, що прострочив, та зобов`язаний сплатити суму боргу, включаючи суму кредиту та процентів на дату прийняття кредитодавцем рішення про стягнення боргу в судовому порядку, а також штраф у розмірі 100% від фактичного залишку кредиту на дату прийняття вказаного рішення.
Також 11.10.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 2183/П1. Відповідно до п. п. 2.1-5.1 вказаного Договору ОСОБА_4 , як поручитель, бере на себе зобов`язання відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 або будь-якого його правонаступника, що випливають з Договору кредиту № 2183 від 11.10.2018 року. Відповідальність поручителя настає у випадку коли, боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за Договором кредиту. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі всім належним йому майно та іншими коштами, на які може бути звернене стягнення, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків та його використання, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредиту невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Договором кредиту. У випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за Договором кредиту кредитор зобов`язується повідомити про це поручителя та зазначити суму заборгованості. Поручитель зобов`язується щомісячно проводити контроль за виконанням боржником умов Договору кредиту, а в разі невиконання умов Договору поруки надає кредитору право звертати стягнення на належне поручителю майно. Цей Договір поруки набирає чинності з моменту підписання та діє до дня припинення поруки, яка припиняється у випадках, передбачених законом, а також у разі, якщо кредитор не заявить вимогу або позов до поручителя протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання за Договором кредиту.
Одночасно, 11.10.2018 року, позивач уклав Договір поруки № 2183/П2 з відповідачем ОСОБА_3 , за якими остання виступила поручителем ОСОБА_1 на умовах, які є тотожними умовам Договору поруки № 2183/П1.
Своє зобов`язання щодо надання відповідачу ОСОБА_1 кредиту на суму 8000,00 грн. позивач виконав належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером № 49 від 11.10.2018 року.
Наведені обставини випливають з наданого позивачем розрахунку заборгованості, який відповідачами не оспорений.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Таким чином, позов в частині вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення основної суми кредиту, заборгованості по процентах за користуванням ним та штрафу в розмірі заборгованості з основної суми кредиту ґрунтується на матеріалах справи та відповідних нормах закону.
Разом з цим, щодо вимог про стягнення вказаної заборгованості солідарно з основного боржника та всіх поручителів позов підлягає задоволенню лише частково, виходячи з такого.
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.
За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов`язання, не вправі пред`явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 грудня 2014 року в справі № 6-185цс14, яка підтримується й практикою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (зокрема, у постанові від 23.10.2019 року у справі № 756/63/15-ц).
Як випливає із змісту Договорів поруки №№ 2183/П1 та 2183/П2, ними не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, тобто кожен із відповідачів, як поручитель, зобов`язався нести солідарну відповідальність перед кредитором лише за боржника.
З урахуванням наведеної вище правової позиції, заборгованість за Договором кредиту може бути стягнута в солідарному порядку лише з відповідача ОСОБА_1 та кожного з відповідачів-поручителів окремо.
Крім того, вказаними Договорами поруки не передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором щодо сплати штрафу, передбаченого п. 5.3 Договору кредиту. Обсяг відповідальності кожного з поручителів чітко визначений в п. 3.2 кожного з Договорів поруки та охоплює повернення кредиту, виплату відсотків та його використання, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредиту невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за Договором кредиту. Водночас вказаний в п. 5.3 Договору кредиту штраф за своєю правовою природою є неустойкою і не може бути ототожнений з жодним із зазначених грошових зобов`язань. Відтак, такий штраф може бути стягнутий лише з відповідача ОСОБА_1 як основного боржника за Договором кредиту.
За змістом ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам та з урахуванням частки кожного з них.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 553-559, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 81, 82, 84, 19, 141, 176, 263-265 ЦПК України, суд
Позов Кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 479,95 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення суду та апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк такого карантину.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв