УХВАЛА

15 жовтня 2020року

м. Київ

справа № 203/3366/18

провадження № 61-14882ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року в справі за позовом фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з останніх на свою користь суму заборгованості за договором поставки № М-77/2015 від 30 грудня 2015 року, укладеним між нею та ФОП ОСОБА_5 , у розмірі 154 193 грн 60 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , виходив з того, що зобов`язання спадкодавця перед позивачем є припиненими у зв`язку з його виконанням, а тому зобов`язання спадкодавця не перейшли до відповідачів в порядку спадкування.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам частини другої статті 1282 ЦК України.

У жовтні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є стягнення боргу, ціна позову в загальному розмірі становить 154 193 грн 60 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 203/3366/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року в справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов