Справа №705/69/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі судді Кормана О.В.

з участю секретаря судового засідання: Заболотної Т.М.

розглянув за правилами загального позовного провадження цивільну справу №705/69/20 провадження №2/705/1241/20

сторони у справі: позивач - ОСОБА_1 ; відповідач - ОСОБА_2

про виключення державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення державної реєстрації. У позовній заяві зазначив, що відповідач ОСОБА_2 по договору дарування від 29.08.2017 року набув права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і товарного сільськогосподарського виробництва по АДРЕСА_1 з правами і обов`язками в порядку і обсязі попереднього землевласника, передбаченого договором дарування 27.05.1994 року. Таким чином, він та ОСОБА_2 стали співвласниками майна. Державна реєстрація прав проведена нотаріусом Карайкоза Г.І. на підставі недостовірних відомостей відповідача:

1.Земельна ділянка знаходилась в судовому спорі в Уманському міськрайонному суді, справа 705/6002/15 і відчуженню не підлягала (ч.1 ст.161 ЗК).

2. Земельна ділянка не підлягала передачі за мараторія (ч.15 Перехідні положення ЗК).

3.Земельна ділянка не передається особам з іншим громадянством (ст.22 ЗК).

4.Земельна ділянка переходить за згодою співвласника (ч.1 ст.88 ЗК).

В зв`язку з цим державна реєстрація підлягає виключенню.

Просить: зобов`язати ОСОБА_2 вилучити державну реєстрацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 з Державного земельного кадастру і Державного реєстру речових прав; судовий збір стягнути з відповідача в поповнення державного бюджета.

Ухвалою судді від 18 лютого 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 19 жовтня 2020 року, відповідач не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку позивача, який заперечував проти проведення судового засідання за відсутності відповідача, враховуючи те, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а також у своїй заяві від 13.10.2020 року просив судовий розгляд проводити в його відсутність, суд ухвалив провести судовий розгляд за відсутності відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. У вступному слові пояснив, що йому належить на праві власності майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 , який включає в себе його квартиру. Співвласник цього майна ОСОБА_5 відчужила свою частку майна, у зв`язку з чим відповідач набув право власності на земельну ділянку площею 150 квадратних метрів, яка залишилась у майновому комплексі. Так як ОСОБА_5 порушила права позивача, не узгодивши з ним свої дії по відчуженню майна, вказана земельна ділянка не підлягала передачі, даруванню чи іншим нотаріальним діям. Так як відповідач має подвійне громадянство, тому на час відчуження майна йому не могла бути передана земельна ділянка сільськогосподарського призначення. Крім того, сама земельна ділянка у судовому спорі з 2015 року, у зв`язку з чим також не підлягала передачі. Тому виникає питання щодо законності реєстрації прав на земельну ділянку за відповідачем, і позивач просить зобов`язати відповідача виключити державну реєстрацію земельної ділянки.

У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, судом був оголошений стислий зміст відзиву, поданого відповідачем на позовну заяву ОСОБА_1 , і в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві посилався на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, безпредметними та незаконними. Також, посилався на Постанови ВСУ від 10.02.2020 року (у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 150 м. кв. по АДРЕСА_1 , від 29.08.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ), від 22.05.2019 року (у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про недійсність договору дарування земельної ділянки площею 150 м.кв. по АДРЕСА_1 , від 29.08.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ), від 05.12.2019 року (у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Карайкози Ганни Ігорівни, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 150 м.кв. по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 29.08.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ). До відзиву відповідачем жодних доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається у відзиві, додано не було.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, надані позивачем, а також відзив відповідача, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_2 по договору дарування від 29.08.2017 року набув права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і товарного сільськогосподарського виробництва по АДРЕСА_1 з правами і обов`язками в порядку і обсязі попереднього землевласника, передбаченого договором дарування 27.05.1994 року. При цьому, державна реєстрація прав проведена нотаріусом Карайкоза Г.І. на підставі недостовірних відомостей відповідача.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

До позовної заяви позивачем додано лише копію Договору дарування від 27.05.1994 року, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийняли в дар кожен в рівних долях належну ОСОБА_6 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 . При цьому, оригінал вказаного договору не був наданий суду для огляду у судовому засіданні.

Як зазначив суд вище, відповідач також не надав суду доказів обставин, на якій він посилався у своєму відзиві.

Враховуючи те, що позивач вільний у способі доказування своїх позовних вимог та наданні доказів, таким правом скористався, при цьому не надав суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити доводи позивача, тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19, 76-81, 83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення державної реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 19 жовтня 2020 року.

Суддя О.В.Корман