ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 715/1984/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Перепелюк І.Б., Одинака О.О.

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балан Руслана Борисівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук Віталіна Григорівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності та поновлення записів про право власності та обтяжень, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Цуренко В.А.),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балан Руслана Борисівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук Віталіна Григорівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності та поновлення записів про право власності та обтяжень.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 19 жовтня 2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 2649, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 20 000 доларів США з кінцевим терміном виконання до 18.10.2016 року.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/798/20

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 19.10.2006 року. Предметом іпотеки за цим договором є: земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою село Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

17 грудня 2012 року між ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТзОВ «Кредиті ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Відповідно до договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

В результаті планового моніторингу правового статусу заставних об`єктів співробітниками ТзОВ «Кредитні ініціативи» було виявлено, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. здійснено незаконну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: зареєстровано право власності на земельну ділянку (на підставі договору купівлі-продажу, земельної ділянки серія та номер: 2469, виданий 01.11.2016 року, видавник: Балан Р.Б. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, НВХ 85348) за ОСОБА_3 (підстава внесення запису Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32155355 від 01.11.2016 14:42:55, приватний нотаріус Балан Р.Б., Чернівецький міський нотаріальний округ, Чернівецька область).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 174034480 від 16.07.2019 року предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу, належний ОСОБА_3 ..

Тобто, всупереч вимогам законодавства відповідачі зняли заборони відчуження нерухомого майна, виключили запис про іпотеку, здійснили реєстраційні дії по відчуженню нерухомого майна на користь іншої особи.

15 квітня 2020 року представником ТзОВ «Кредитні ініціативи» подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій також зазначає, що 30.12.2013 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області по справі № 715/2824/13-ц задоволено позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на спірний предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно даних інформаційної довідки в реєстрі міститься запис від 27.02.2015 року про припинення іпотеки та заборони а також арештів ВДВС, такі відомості було внесено на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05.06.2013 року по справі №284/351/69а, однак в Державному реєстрі судових рішень за вказаним номером немає будь-яких рішень суду, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення реєстрації припинення записів про іпотеку та заборону.

Просив суд, ухвалити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу, земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою с. Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд., серія та номер: 2469, виданий 01.11.2016 року, видавник: Балан Р.Б. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, НВХ 853484 недійсним. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності в Державном реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису 17208920, вчинений 01.11.2016 року приватним нотаріусом Балан Р.Б. на підставі договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2469, виданий 01.11.2016 року, видавник: Балан Р.Б. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, НВХ 853484 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 право власності на земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0643 площею 0,2163 га, що розташована за адресою с. Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. Поновити запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - запис в Державному реєстрі іпотек та заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - зареєстрований в реєстрі за номером №5803,5804 від 19.10.2006 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М. Стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2020 року змінені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису 17208920, вчинений 01.11.2016 року приватним нотаріусом Балан Р.Б. на підставі договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2469, виданий 01.11.2016 року, видавник: Балан Р.Б. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, НВХ 853484 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Поновлено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та записи в Державному реєстрі іпотек та заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - зареєстровані в реєстрі за номером №5803, №5804 від 19.10.2006 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Окремою ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2020 року доведено до відома слідче управління ГУНП в Чернівецькій області для внесення відомостей в ЄРДР і розслідування кримінальних правопорушень відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції без належних на те правових підстав встановив, що ТзОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», оскільки правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню, відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, однак матеріали справи не містять будь-яких доказів про наявність нотаріально посвідченого договору відступлення прав. Разом з тим, у мотивувальній частині рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.12.2013 року №715/2824/13-ц не відображено безпосереднє дослідження та встановлення судом обставин правонаступництва, а лише здійснено оцінку доказів, наданих сторонами. Отже висновок суду першої інстанції про преюдиційність вказаного рішення зводяться до урахування не обставин, встановлених судом за результатами розгляду справи, а правової оцінки обставин справи.

Стверджує, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини що мають значення для справ, які не доведені позивачем належними та допустимими доказами, отже суд розглядав позовну заяву особи, що не мала права звернення із даною вимогою.

Крім того, вважає неможливим задоволення позовної вимоги про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності за іншою особою. Також законодавець не передбачив такої функції як поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, таким чином, відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України дане рішення підлягає скасуванню. Оскільки суд прийняв судове рішення про права свободи та інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зазначає, що в реєстрі обтяжень відомості про іпотеку об`єкта нерухомості були відсутні як на момент відчуження об`єкта на користь відповідача покупця, так і на момент придбання цього об`єкта продавцем та його попередниками. Продавець залишався власником об`єкта впродовж доволі тривалого часу, причини його відчуження були цілком переконливими і не викликали жодних побоювань, тому вважає себе добросовісним набувачем майна, так як інформація про обтяження майна іпотекою до його відома доведена не була і він не міг довідатися про обтяження придбаного ним об`єкту.

Просив скасувати рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивача сплачений ним судовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» Матвійчук М.З. подав відзив на апеляційну скаргу, яку не визнає та заперечує проти її задоволення.

Посилається на те, що відносно переходу права вимоги до ТзОВ «Кредитні ініціативи», то слід зазначити, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.12.2013 року задоволено позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на спірний предмет іпотеки в рахунок погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням встановлено факт відступлення права вимоги за іпотечним договором №2649 від 19.10.2006 року, що підтверджується укладеними договорами. На спростування таких встановлених преюдиційним рішенням фактів, особи які не брали участь у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, але були відповідачами у справі яка переглядається, не скористалися правом наданим ч.5 ст.82 ЦПК України та спростування таких встановлених судом фактів.

Вказує, що на підставі встановлених судом першої інстанції фактів незаконної реєстрації припинення записів про іпотеки та заборону на підставі підробленого судового рішення судом в повній мірі було дотримано вимоги закону, оскільки ефективний захист прав позивача не можливий без поновлення раніше скасованих записів про право власності та відповідно про обтяження.

Також вирішуючи питання про залучення у якості третьої особи державного реєстратора судом було постановлено ухвалу. Якою в задоволенні клопотання було відмовлено, вказана ухвала не оскаржувалась і набрала законної сили. Будь-яка інша особа, яка не була залучена до справи, однак вважає, що її права порушені з апеляційною скаргою на рішення суду не звернулася, а тому не має підстав вважати, що оскаржуване рішення суду вливає на чиїсь права, окрім як осіб, які вже залучені до участі у справі.

Щодо добросовісності набувача ОСОБА_3 то слід зазначити, що записи про іпотеку та заборону в державних реєстрах припинені незаконно однак вони не були вилучені з самих реєстрів і залишаються там по даний час, однак відповідачі перед оскарженням укладених договорів не були позбавлені можливості отримання з державних реєстрів відомостей про наявність іпотеки та перевірити законність припинення записів про іпотеку та заборону, як і перевірити в ЄДРСР наявність та чинність рішення суду від 05.06.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу колегія вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та ефективності захисту порушеного права позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 19.10.2006 року між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 2649 строком до 18.10.2016 року.

19.10.2006 року між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТзОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є: земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

При посвідченні договору іпотеки, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кінащук Н.М., до державного реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 19.10.2006 року, було внесено запис про іпотеку № 5803 та про заборону № 5804, а згодом 12.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорней Вітою Володимирівною до державних реєстрів було внесено відомості про нового кредитора та іпотекодержателя ТзОВ «Кредитні ініціативи».

27.02.2012 року на спірне майно було накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження № 31406907 від 27.02.2012 року виданою ВДВС Глибоцького РУЮ.

27.02.2015 року вказане обтяження було припинене реєстратором реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області Шевчук Н.С., на підставі підробленого судового рішення № 284/531/69а від 05 червня 2013 року, про що судом винесено крему ухвалу.

13.03. 2015 року, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук Віталіною Григорівною було посвідчено договір купівлі продажу спірної земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , серія та номер НАМ 665326/р. №691, про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 9034769, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19981746 від 13.03.2015 року.

01.11.2016 року, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Русланою Борисівною було посвідчено договір купівлі продажу спірної земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , серія та номер НВХ 853484 №2469 про що було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 17208920, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32155355 від 01.11.2016 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

В статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інфорнмація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачене законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, визначених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4 частини першої статті 3 цього Закону, зараз і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 вказаного Закону).

Державний реєстратор, яким є і нотаріус (пункт 2 частини першої статті 10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»): 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункти 1-2 частини третьої статті 10 того ж Закону).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що на період укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу земельної ділянки, а саме 13 березня 2015 року та 01 листопада 2016 року обтяжень, реєстрацію іншого речового права чи іпотеки на земельну ділянку площею 0,2163 га, яка розташована за адресою село Чагор Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:003:0643 іпотеки, заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 34630156 від 06.03.2015 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ015 від 26.02.2015 року та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 71963118 від 01.11.2016 року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо добросовісності набуття права власності на спірне майно, враховуючи наступне.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим, відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 17 грудня 2014 року № 6-140цс14.

Частиною другою статті 388 ЦК України визначено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З викладеного вбачається, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяжень (їх наявність або відсутність), що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Аналогічну правову позицію щодо добросовісності набувача викладено в постанові ВП ВС від 23.10.2019 року по справі №922/3537/17.

Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.11.2016 року, відповідач ОСОБА_3 набув майно за відплатним договором.

Добросовісність набувача відповідно до норм закону пов`язується з обставинами чи знав він про незаконність покупки або чи повинен був знати про незаконність такого договору купівлі-продажу.

При цьому, частина 5 статті 12 Цивільного кодексу України передбачає, у разі, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом, тобто за змістом цієї норми добросовісність набувача презюмується.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (пункт36), від 16 січня 2019 року у справі №755/9555/18 (пункт 25), від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а, від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц (пункт 24), від 26 лютого 2020 року у справі №287/167/18-ц (пункт 52)).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом підтверджують, що позивач має спір з фізичною особою, яка зареєструвала за собою право власності на предмет іпотеки земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою село Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Отже, позовні вимоги, спрямовані на скасування рішень про державну реєстрацію відповідних речових прав не можуть бути звернені до приватних нотаріусів.

З огляду на викладене, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заявлено позовні вимоги, спрямовані на скасування державної реєстрації права власності як до фізичної особи так і до приватних нотаріусів, висновок суду першої інстанції про задоволення відповідних вимог є помилковим, оскільки судом першої інстанції слід було вказати, що належним відповідачем є лише фізична особа - набувач речових прав.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо неправомірності висновку суду першої інстанції задоволення вимог про поновлення запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки поновлення запису про право власності на спірну земельну ділянку не є відновленням майнових прав позивача, оскільки воно не пов`язане з виникненням або припиненням права на це майно, а є наслідком скасування неправомірного рішення про реєстрацію права власності.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження 14-144цс18).

Щодо посилань в апеляційній скарзі про неналежного позивача ТзОВ «Кредитні ініціативи», то такі є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні докази про належність правочинів про відступлення прав за іпотечним договором, тому колегія суддів зазначає, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.12.2013 року встановлено факт відступлення права вимоги за іпотечним договором №2649 від 19.10.2006 року, що підтверджується укладеними договорами.

Частиною 5 статті 82 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській/,цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На спростування таких встановлених преюдиційним рішенням фактів, особи які не брали участь у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, але були відповідачами у справі яка переглядається, не скористалися правом наданим та спростування таких встановлених судом фактів.

Оскільки суд першої інстанції надав неналежну юридичну оцінку обставинам справи, ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення, що оскаржується скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір за подачу ним апеляційної скарги в сумі 8644,50 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними. Залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00№23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 липня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису 17208920, вчинений 01.11.2016 року приватним нотаріусом Балан Р.Б. на підставі договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2469, виданий 01.11.2016 року, видавник: Балан Р.Б. приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, НВХ 853484 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та поновлення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0643, площею 0,2163 га, що розташована за адресою село Чагор Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, та записи в Державному реєстрі іпотек та заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - зареєстровані в реєстрі за номером №5803, №5804 від 19.10.2006 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М., скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балан Руслана Борисівна, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук Віталіна Григорівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності та поновлення записів про право власності та обтяжень, відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_3 8644(вісім тисяч шістсот сорок чотири) гривні 50 копійок витрат, пов`язаних з подачею апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

О.О. Одинак