КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/789/19 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір С.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зазначила, що 15 вересня 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. 26 червня 2013 року вони придбали автомобіль марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 . Посилаючись на те, що автомобілем користується відповідач ОСОБА_1 , позивачка просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля в сумі 126 045,00 грн. замість її частини у праві спільної сумісної власності.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

У порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (кузов, VIN) НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 117409,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1174,09 грн. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 5800 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вони з ОСОБА_2 спільно користуватися автомобілем марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 . На даний час він є тимчасово безробітним, ухвалення рішення про стягнення з нього грошової компенсації у визначеному розмірі стане для нього непомірним тягарем.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2941.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 26 червня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали автомобіль марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 . За згодою сторін автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експерта № 402/07/2019 судової автотоварознавчої експертизи від 11 липня 2019 р., ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , станом на 04 січня 2019 року складає 234819,27 грн.

За проведення експертизи позивачкоюсплачено 5800,00 грн., що підтверджується даними рахунку-фактури №89/07 від 08 липня 2019 року та копією квитанції №0.0..1 від 09 липня 2019 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . В порядку поділу спільного майна подружжя суд визнав за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , та стягнув з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 117409,63 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі ст. 365 ЦК України, яка передбачає можливість пред`явлення співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, позову про припинення права власності на частку іншого співвласника із виплатою йому грошової компенсації вартості його частки, яка завчасно вноситься на депозитний рахунок суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову ОСОБА_1 посилався на те, що він продовжує проживати разом з відповідачкою, яка має доступ до автомобіля. ОСОБА_1 зазначав, що не має можливості сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки в сумі 117409,63 грн., оскільки є тимчасово безробітним. Ухвалення рішення про стягнення з нього грошової компенсації у сумі 117409,63 грн. стане для нього непомірним тягарем.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_1 та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.

Вимог про припинення права ОСОБА_1 на Ѕ частина автомобіля із виплатою йому грошової компенсації ОСОБА_2 не заявляла. Відтак, суд мав здійснити поділ спірного майна, визнавши ідеальні частки кожного з подружжя в цьому майні.

Помилкове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 ,

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля Volkswagen Polo, 2012 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Дані про учасників справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.