Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/133/20
Провадження № 2/209/861/20
РІШЕННЯ

іменем України

"08" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.,

при секретарі Золотих Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просять суд захистити право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , усунувши перешкоди власникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомо, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованими: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право у користуванні житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 03.11.2011 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2011 року. В даній квартирі зареєстровані відповідачі по справі

ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачі в квартирі ніколи не мешкали, а були тільки зареєстровані. Згідно з актом про не проживання від 23.12.2019 року, який складений КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» за участю сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідачі ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_4 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 не проживають з 2010 року. Особистих речей в квартирі відповідачів не має та ніколи не було. Комунальні платежі відповідач не сплачує. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.07.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був розірваний.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року задоволено повністю заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Кам`янська міська рада, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю. Призначено цивільну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом всіх учасників справи в підготовче засідання.(а.с.66)

15 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона з позивачем, ОСОБА_1 , з вересня 2003 року вели спільне господарство та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4 , а з 2008 року до 18.07.2019 року вони проживали в зареєстрованому шлюбі. Вони разом усією сім`єю мешкали в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_4 до 2019 року, а після розлучення мешкають там з донькою. На сьогоднішній день ані вона, ані їхня донька не мають свого особистого житла, тому і

прописатися з донькою їм ніде. Вона вважає, що подаючи такий позов позивач порушив не тільки її права, але й права доньки. Вони з позивачем, ОСОБА_1 дуже часто провідували ОСОБА_3 , допомагали робити ремонт, забезпечували необхідним, оскільки завжди проживали в садовому будинку в Курилівці. Але їхня донька ОСОБА_4 , кожного дня ходила до бабусі після школи, оскільки школа знаходиться біля будинку, щоб провідати бабусю. Та дуже часто залишалась та з ночівлею, мала там свої особисті речі, тобто фактично проживала там. Також хоче зазначити, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітня ОСОБА_4 набула право власності або право постійного користування іншим житлом. Несплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини. Хоче зазначити, що між ними існувала домовленість про те, що в даній у квартирі вони всі зареєстровані, оскільки не мають іншого житла для реєстрації, а в

квартирі проживає лише мати ОСОБА_3 , а вони всі проживають в садовому будиночку, вони приїздять тільки допомагати по господарству, увесь інший час вони проживають окремо, оскільки дві родини не можуть жити разом. Така домовленість була між ними. Просить суд відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в задоволені позову до ОСОБА_2 про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю.(а.с.74-77)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні його обгрунтування. Просив задовольнити позов в повному обязі. Додатково пояснив в судовому засіданні, що після укладання шлюбу з відповідачем у 2008 році , він за згодою матері зареєстрував її у своїй квартирі. У 2006 році у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квартирі мешкала його мати, а він із дружиною та донькою мешкали у дачному будиночку у Курилівських дачах "Прогрес" по АДРЕСА_4 . Донька відвідувала бабусю та залишалася у неї на ночівлю. На даний час вже з грудні 2017 року вони не мешкають разом. Дружина із донькою мешкає на дачі, а він мешкає у квартирі разом із мамою. У відповідача є квартира , де живе батько і вона може там прописатися. До укладення між ними шлюбу, вона саме там була зареєстрована. Просить задовольнити вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що на сьогоднішній день ані вона, ані їхня донька не мають свого особистого житла, тому і прописатися з донькою їм ніде. Пояснила, що дійсно вона, її колишній чоловік та донька мешкали на Курилівських дачах. Донька часто залишалася у бабусі в квартирі- приходила після школи, залишалася на ночівлю. Можливості зареєструватися та зареєстрували доньку за АДРЕСА_4 у неї немає, бо це дачні будиночки і за тими адресами немає реєстрації. Також не заперечувала, що у її батька є 5-тикімнатна квартира, але там вона не можен мешкати та зареєструватися за своїми причинами. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Ліпік Т.В. в судове засідання не з`явилась, письмово просили розглядати справу за відсутністю їх представника. Надали до суду висновок №8вих-20/499 від 21.07.2020 року щодо визнання недоцільним малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.(а.с.84-86)

10.11.2006

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 03.11.2011 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2011 року.(а.с.13, 16)

Згідно довідки про склад сім`ї №1/436 від 09.01.2020 року у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: квартиронаймач - ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_4 , дружина - ОСОБА_2 . (а.с.7)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.07.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був розірваний.(а.с.10-11)

Згідно з актом про не проживання від 23.12.2019 року, який складений КП КМР

«Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» відповідачі ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2010 року і по теперішній час.(а.с.9)

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що квартира є власністю позивачів, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст. 383, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

Отже, положення ст. 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивачам належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , знайшли підтвердження обставини відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік у вказаній квартирі, судом не встановлено домовленості між власниками та відповідачем, які б вказували на поважність такої відсутності останньої.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, враховує наступне.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Вимогами ч. 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Тобто неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Із висновку №8вих-20/499 від 21.07.2020р. Виконавчого комітету Кам`янської міської ради вбачається, що ураховуючи інтереси малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 14.07.2020 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради дійшов висновку, що зняття з реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з адреси: АДРЕСА_1 є недоцільним.(а.с.85-86)

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 не досягла повноліття, а відтак не набула повної цивільної дієздатності, причини її не проживання за місцем реєстрації не залежать від її волі, суду не надано відомостей щодо досягнення між батьками згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків, у зв`язку з чим необхідно дійти висновку про відсутність підстав для визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою з підстав, передбачених ч. 2 ст.405 ЦК України.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04липня 2018 року у справі № 711/4431/17 (провадження № 61-11933св18).

Отже, заявлені вимоги за наведених підстав задоволенню не підлягають.

Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 317,319,386,391 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про захист права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю - задовольнити частково.

Захистити право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , усунувши перешкоди власникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право у користуванні житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в квартирі та внесення відповідних змін до особового рахунку.

В іншій частині позовних вимог про зняття з реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складений 16.10.2020 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська О.О. Лобарчук