___________________________________________________________________________________________________________________
cправа № 520/4284/19
провадження № 4-с/947/89/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

за участю секретаря судового засідання Молодова В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Старшого державного виконавця Яцина Олександра Сергійовича щодо відкриття провадження та накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59899394,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59899394 від 24 березня 2020 року та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень за невиконання зобов`язань від 28 квітня 2020 року, винесені Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем, в рамках виконавчого провадження № 59899394.

Скарга мотивована тим, що 04.05.2020 року представник ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 59899394 у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З матеріалів зазначеного провадження вбачається, що 24.03.2020 року Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем винесено постанову про відкриття провадження на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/4284/19 від 24 липня 2019 року, та 28.04.2020 року винесено постанову про накладення штрафу за невиконання зобов`язання на боржника ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн.

Скаржник вважає, що вказані дії державного виконавця з винесення зазначених постанов, є незаконними, а тому вимушений звернутися до суду зі скаргою.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2020 року скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання, явку виконавця у судове засідання визнано обов`язковою із зобов`язанням надати суду до огляду у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 59899394.

Зі сторони скаржника надійшла заява про проведення розгляду скарги за її відсутності.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заперечення не надав, доводи та обставини на які посилається скаржник не спростував. Судом неодноразово було витребувано матеріали виконавчого провадження за № 59899394, але матеріали до суду не надходили.

Як зазначено у ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд приймає рішення про проведення розгляду скарги ОСОБА_1 за наявними матеріалами справи, зважаючи на те, що скарга надійшла до суду у травні 2020 року і строки розгляду скарги втрачають ознаки розумності, підстав для продовження розгляду скарги суд не вбачає.

Також з метою забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення розумних строків розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши наявні матеріали скарги, дійшов наступного.

Із доданих до скарги доказів встановлено, що 23 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2019 року, якою заборонено ОСОБА_1 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з його малолітньою дитиною ОСОБА_3 шляхом телефонних розмов чи за допомогою сучасних засобів зв`язку (Skype, Viber, Telegram тощо) та роз`яснено ОСОБА_1 , що в порядку виконання рішення суду вона зобов`язана протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали повідомити ОСОБА_2 (письмово чи за телефоном, або через представника ОСОБА_2 ) номер телефону, за яким ОСОБА_2 може зв`язуватися для спілкування зі своєю дочкою ОСОБА_3 , а підтвердження такого повідомлення надати суду.

24 березня 2020 року Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною О.С. винесено постанову про відкриття провадження на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/4284/19 від 24 липня 2019 року (а.с. 6-7).

Копію постанови про відкриття провадження направлено скаржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

28 квітня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання зобов`язання на боржника ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн. (а.с. 8-9).

Копію постанови про накладення штрафу було також направлено скаржнику за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави у суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Другий абзац пункту 4 частини 1 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що у виконавчому документі зазначаються: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Скаржник ОСОБА_1 переконаний, що відкриття виконавчого провадження, оформлене постановою від 24 березня 2020 року, проведено виконавцем у порушення зазначених норм закону.

Скаржник ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , куди направлялися всі процесуальні документи за виконавчим провадженням. За вказаною адресою скаржник разом з дитино знімали квартиру та проживали до 19 квітня 2019 року.

З 19 квітня 2019 року по 04 вересня 2019 року скаржник проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди зазначеної квартири (а.с. 18).

З 04 вересня 2019 року скаржник зареєструвала своє місце проживання разом із дитиною за адресою: АДРЕСА_3 . Цей факт підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 16-17).

ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що не була обізнана про відкриття виконавчого провадження, а тому не може бути притягнута до відповідальності за невиконання вимог державного виконавця. Державним виконавцем в порушення норм чинного законодавства не було з`ясовано не тільки чи отримувала скаржник виконавчі документи, а й направлено їх на адресу, за якою ОСОБА_1 вже не проживала.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2005 р.), встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2005 р.), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

Проте за приписами ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі наступає: у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже єдиною підставою прийняття виконавцем рішення про накладення штрафу законом встановлено невиконання безпосередньо виконавчого документу, при цьому оскаржувана постанова у порушення закону прийнята на підставі невиконання письмової вимоги.

Згідно з вимогами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ч. 1 ст. 448 ЦПК України встановлено, що скарга на бездіяльність державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За приписами ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Скаржник дізналася про виконавче провадження 04.05.2020 року. Останнім днем десятиденного строку на оскарження є 14.05.2020 року. Тому скарга подана в межах строку звернення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають задоволенню.

Зі сторони суб`єкта оскарження будь-якої процесуальної активності при розгляді скарги не було, ухвали суду не виконувалися, доводи ОСОБА_1 не спростовані.

Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Керуючись ст.ст. 81, 447-448, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 3-4, 13, 18, 26, 28, 74-75 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Старшого державного виконавця Яцина Олександра Сергійовича щодо відкриття провадження та накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59899394 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59899394 від 24 березня 2020 року, винесену Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем, в рамках виконавчого провадження № 59899394.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень за невиконання зобов`язання від 28 квітня 2020 року, винесену Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яциною Олександром Сергійовичем, в рамках виконавчого провадження № 59899394.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання її копії.

Суддя Літвінова І. А.