Справа № 654/1620/20
Провадження №2/654/662/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сплати аліментів,

у с т а н о в и в:

18.05.2020 до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 14.02.2019 Голопристанським районним судом Херсонської області видано судовий наказ про стягнення з неї на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але при винесенні наказу суд не врахував, що дитина проживала постійно з нею, а не з батьком. У зв`язку з цим вважає, що підстави для стягнення з неї аліментів відсутні, а тому просила припинити з 23.01.2019 стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області №654/281/19 від 14.02.2019.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову ОСОБА_1 , оскільки на дату звернення до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів з матері дитини на свою користь, дитина проживала з ним та перебувала на його повному утриманні. Після винесення судового наказу ОСОБА_1 зловживаючи його довірою та без його згоди забрала дитину та переховує.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_1

14 лютого 2019 Голопристанським районним судом Херсонської області видано судовий наказ №654/281/19, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду (23.01.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що на день винесення судом судового наказу дитина проживала з нею.

На підтвердження своїх тверджень позивачем надано довідку Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 14.05.2020 №761, відповідно до якої ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та має склад сім`ї: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивачем надано висновок Білозерської РДА Херсонської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 надав акт обстеження та факт проживання, складений депутатом Чорнобаївської сільської ради, згідно з яким за адресою: АДРЕСА_2 , проживають без реєстрації з січня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до листа від 13.08.2020 №02-21/с-262 Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, вказаний вище акт обстеження від 13.02.2019 складений депутатом сільської ради із слів сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідчень самого ОСОБА_2 .

Крім того, допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 пояснив, що з січня 2019 по червень 2019 року син ОСОБА_3 проживав періодично то зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , то з ним.

Таким чином, судом встановлено, що згідно вимог процесуального законодавства під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що з 23 січня 2019 року малолітня дитина ОСОБА_3 проживав разом із ним та перебував на його утриманні, а тому вимоги ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення сплати аліментів задовольнити повністю.

Припинити з 23 січня 2019 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області №654/281/19 від 14 лютого 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8340 (вісім тисяч триста сорок) гривень 80 копійок.

Дані сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року.

Суддя В. М. Сіянко