КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/6964/19 головуючий у суді І інстанції: Кушнір С.І.
провадження №22-ц/824/5150/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Іванової І.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.04.2008 року в розмірі 38000,99 грн., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.04.2008 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу зобов`язалася, на підставі п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Позивач зазначає, що відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Договору №б/н від 26.04.2008 р., у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 08.01.2019 р. становить 38000,99 грн., з яких: 7564,45 грн. - заборгованість за тілом кредита; 8131,69 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 20257,18 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 17997,67 грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києвавід 19 грудня 2019 року задоволено частково позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.04.2008 р., що складається з тіла кредиту в сумі 7564,45 грн. та штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., а всього стягнути 7814 гривні 45 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 1921,00 грн.. В решті позовних вимог - відмовити.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, а в іншій частні судове рішення залишити без змін. Вказує, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, а тому суд першої інстанції немав підстав для відмови у стягненні відсотків. Вказує, що відмова у стягненні відсотків, призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоді всім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Звертає увагу суду на те, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та штрафу (фіксована частина), суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, та також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суду, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.А також зазначив, що на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 26.04.2008 року за тілом кредиту у розмірі 7564,45 грн. та штрафу (фіксована частина), що становить250,00 грн..

В цій частині судове рішення не оскаржується сторонами.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, штрафів (процентна складова) та пені, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 50 днів пільгового періоду» сторони погодили проценти в розмірі 1,90% в місяць, що становить 22,80% річних. Також, що з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками: 22,80 % річних, 30,00% річних, 34,80 % річних, 43,20% річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 50 днів пільгового періоду». Тому у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь банку пені та штрафу (процентної складової), оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами. Крім того, суд вказав, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. А також зазначив, що відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь банку пені та штрафу (процентної складової), оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Встановлено, що 26.04.2008 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір № б/н про надання банківських послуг, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 21600,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку «Універсальна» та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Підписуючи анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

ОСОБА_2 також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо розміру процентної ставки - 1,9% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором № б/н від 26.04.2008 р. станом на 08.01.2019 р. становить 38000,99 грн., з яких: 7564,45 грн. - заборгованість за тілом кредита; 8131,69 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 20257,18 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 17997,67 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача.

З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків у розмірі 22,8% за період з 27.04.2008 року по 31.12.2012 року, 30% за період з 01.01.2013 року по 29.08.214 року, 34,8% з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, 43,2% за період з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року.

З виписки по рахунку вбачається, що в різні періоди кредитні ліміти змінювались.

Станом на 31.05.2015 року розмір заборгованості по відсоткам складав 122,51 грн. (а.с. 9).

З виписки за договором №б/н станом на 23.04.2020 року, яку додано позивачем, вбачається, що з відповідача списувались підвищені відсотки, після 01.01.2013 року у розмірах: 1057,11грн., 977,77 грн., 854,45грн., 407,22грн., 367,05грн., 347,13грн.,450,00 грн. та інше (а.с. 146-155).

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з урахуванням того, що позивач не надав розрахунок по нарахуванню відсотків з урахуванням відсоткової ставки 22,8%, яка визначена у довідці про умови кредитування за період з 01.01.2013 року по 08.01.2019 року, а суми списаних коштів за сплату відсотків перевищують суми боргу станом на 01.01.2013 року, тому підстави для задоволення позову в частині стягнення відсотків відстні.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, а тому суд першої інстанції немав підстав для відмови у стягненні відсотків. Вказує, що відмова у стягненні відсотків, призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоді всім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Звертає увагу суду на те, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні розрахунки відсотків за період з 01.01.2013 року по 08.01.2019 року за відсотковою ставкою 22,8%.

Доводи апеляційної скарги про обовязкове стягнення пені, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання зобов`язань за договором, свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії, оскільки кредитні ліміти в різні періоди змінювались, а тому суд не може визначити з якої саме суми вираховувались 5%.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києвавід 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «15» жовтня 2020 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко О.І. Сліпченко І.В. Іванова