Справа № 673/2086/19
Провадження № 2/673/179/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 квітня 2020 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ясінської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, вказавши, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), укладеної 06.05.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 , останній банком було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11902,42 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, а також Тарифами складають між нею та банком відповідний кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.11.2019 року у неї виникла заборгованість перед банком в загальному розмірі 11165,50 грн., із яких: 3062,12 грн. заборгованість за кредитом; 7980,90 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 122,48 грн. заборгованість за пенею. Оскільки у добровільному порядку повернути означену суму коштів відповідач не бажає, позивач просив стягнути їх з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору.

Згідно з ухвалою судді від 21.12.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується письмовим повідомленням про вручення їй рекомендованого поштового відправлення. Про причини неявки вона суд не повідомила.

З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, 06.05.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно яких відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11902,42 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 11 червня 2018 року.

Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) та Витягом із Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно з пунктом першим Генеральної угоди сторони обумовили реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № SAMDN 1893 укладеним між ними 04.02.2012 року, а пунктом другим визначили умови приєднання відповідача до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Так, відповідно до п.п.2.1.Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит на строк 24 місяці, з 06.05.2014 року по 31.05.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 11902,42 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 595,60 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших виплат у відповідності до умов та правил.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом з`ясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач всупереч умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 13 листопада 2019 року становить 11165,50 грн., в тому числі: 3062,12 грн. заборгованість за кредитом; 7980,90 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 122,48 грн. заборгованість за пенею.

Вирішуючи обґрунтованість наданого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що згідно п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, банк надає позичальнику строковий кредит на строк 36 місяців, з 15.02.2013 року по 29.02.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 6201,80 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно у період з 1 по 25 число, шляхом надання відповідачем банку грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 225,00 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших виплат у відповідності до умов та правил.

Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3062,12 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Отже, оскільки борг по процентах за користування кредитом станом на 13 листопада 2019 року становив 7980,90 грн. і на даний час він не сплачений, вимоги позивача про стягнення вказаної суми також є обґрунтованими.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 122,48 грн., суд враховує наступне.

Як встановлено пунктом 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредита, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Генеральною угодою від 06.05.2013 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємну частину спірного договору, положеннями якого передбачена пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду, а також те, що вказаний документ на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати пені, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із Генеральної угоди, підписаної Банком та ОСОБА_1 вбачається, що в ній не вказаний розмір пені за порушення зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на зазначене, оскільки ні заява ОСОБА_1 від 21.09.2011 року, ні Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.05.2014 року, які підписані відповідачем, не містять умов щодо сплати пені, її розміру, відсутні правові підстави для стягнення такої на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 підлягає стягненню борг за кредитним договором в розмірі 11042,02 грн. (3062,12 грн. заборгованості за кредитом + 7980,90 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом).

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 98,9 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1899,90 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 23, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Деражнянським РВ УМВС України у Хмельницькій області 30.09.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 11042 грн. 02 коп. заборгованості за кредитним договором та 1899,90 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. В. Ягодіна