Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/19/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :

головуючої судді- Козіної С.М.,

за участі:

секретаря-Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідачка - ОСОБА_2 (не з`явилась),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом.

У позовній заяві посилався на те, що з 24 квітня 2004 року він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 29 жовтня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ржищівського міського суду Київської області №2-55/07 від 29 травня 2007 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Після винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 позивач продовжував проживати із відповідачкою однією сім`єю, тому виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання не подавався. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача із відповідачкою народився син ОСОБА_6 . В 2015 році цивільний шлюб розпався, відповідачка забрала спільних дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та виїхала з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Влітку 2016 року відповідачка привезла сина ОСОБА_6 в місто Київ до квартири матері позивача, де він на дату подачі цього позову зареєстрований ( АДРЕСА_2 ) та проживає разом із матір`ю позивача, ходить в школу і практично перебуває на утриманні позивача та його матері. З травня 2016 року по 16 листопада 2019 року позивач проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ). 16 листопада 2019 року між позивачем та ОСОБА_7 , було укладено шлюб. За час перебування у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_4 донька ОСОБА_10 . Позивач більше семи років офіційно не працює, але з його випадкових заробітків він постійно допомагав коштами та придбанням речей і подарунків як донці ОСОБА_5 , так і синові ОСОБА_6 , від попереднього шлюбу, що і зараз при можливості робить. Відповідачка ОСОБА_3 , веде антисуспільний спосіб життя, має проблеми з законом (притягувалася до кримінальної відповідальності), про дітей не піклується і, на переконання позивача, кошти, які він буде платити як аліменти на утримання дитини, відповідачка буде використовувати на свій розсуд, і ніяк не на утримання доньки ОСОБА_5 . У вересні 2016 року Дарницьким РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження (ВП №52126564) про стягнення з позивача на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За усною домовленістю з відповідачкою, так як позивач не мав і не має постійного місця роботи, домовилися, що він та його родичі, при можливості, будуть допомагати як дочці ОСОБА_5 , так і синові ОСОБА_6 коштами та придбанням необхідних речей, що і робилося з боку позивача протягом 2016-2019 років, а відповідачка, з свого боку зобов`язувалася, забрати виконавчий лист з виконавчої служби та не пред`являти його до виконання. Відповідачка свої зобов`язання щодо забрання виконавчого листа не виконала і у позивача виник борг по сплаті аліментів понад сто тисяч, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому в статті 182 Сімейного кодексу України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У випадку позивача має місце, як його складне матеріальне становище, так і наявність двох інших малолітніх дітей. Позивач не відмовляється від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дітей шляхом сплати аліментів та інших витрат на утримання та розвиток своїх дітей, яких він дуже любить і робить все можливе для їх матеріального забезпечення та духовного розвитку і збирається це робити, але тягар заборгованості, який виник через його довірливість та юридичну безграмотність, так і через непорядність та жадібність відповідачки, унеможливлює його фінансову стабільність.

Позивач просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 5 вересня 2016 року. Судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката покласти на відповідачку.

6 травня 2020 року позивач збільшив свої позовні вимоги, подавши уточнену позовну заяву, в якій просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 5 вересня 2016 року. Звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2016 року по теперішній час. Судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката покласти на відповідачку.

Пунктом 2 частини 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 ст. 49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Проте на виконання вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України позивачем до даної заяви не було додано доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачці (а.с. 29-33). Таким чином, суд не приймає до розгляду таку заяву та повертає її заявнику.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, день та місце слухання справи в силу ст. 128-131 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надіслала.

Вивчивши по справі письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 8,9).

Також позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 29 травня 2007 року у справі № 2-55/07 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7).

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 7 вересня 2016 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-55/07, виданого 30 травня 2007 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Дарницьким РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві, сума заборгованості по аліментах станом на 1 вересня 2018 року становить 102 907,00 грн (а.с. 11).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру таких присуджених аліментів ОСОБА_1 , як на підставу такого зменшення, відповідно до ст. 192 СК України, посилався на зміну сімейного стану (народження ще двох дітей) та погіршення свого матеріального становища (на даний час він безробітній).

Разом з тим, доказів про перебування позивача на обліку в центрі зайнятості як безробітного в пошуках роботи після свого звільнення позивач суду не надав.

Тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц, провадження № 61-891св17.

Той факт, що відповідач має на утриманні ще двох малолітніх дітей, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої дочки від першого шлюбу, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, та сплачувати аліменти на її утримання. Крім того, позивачем не надано доказів перебування на його утриманні ще двох малолітніх дітей.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки за змістом ст. 192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст. 182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову про зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. 180-182, 192 СК України, Конвенцією про права дитини 20 листопада 1989 року, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 209-211, 213, 214, 228-239, 241-246, 259, 263 - 265, 267, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України повернути заявнику.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя