Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Миненко В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Фесенко Є.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування. У зв`язку з чим просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

16 січня 2020 року ухвалою суду витребувано у Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві (02217, вул. Драйзера, 9-б, м. Київ) належним чином завірену інформації щодо звернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 2016 року по даний час з відповідними заявами щодо створення йому перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

16 січня 2020 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02225, просп. Маяковського, 29, м. Київ) оригіналу висновку органу щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 січня 2020 року ухвалою суду витребувано у Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Деснянського району м. Києва (02232, просп. Маяковського, 32-б, м. Київ): належним чином завірену інформації щодо відвідування закладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2016 року по даний час; належним чином завірену інформацію щодо того, чи цікавився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом здоров`я його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2016 року по даний час.

Крім того, 16 січня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

01 жовтня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини н6еявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала поданий до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що її брат-чоловік позивача-виховує сина позивача від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як рідного сина. Дитина звертається до нього за порадами, вони постійно спілкуються з різних питань. Між ними склалися родинні стосунки, дитина за власним бажанням називає його татом. Відповідач не цікавиться життям дитини, не приймає участі у його вихованні. В сім"ї народилася сестричка, тому брат вирішив усиновити неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дали аналогічні пояснення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем (а.с. 12, 13, 14-15).

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно висновку Органу опіки та піклування Деснянської районної державної адміністрації в місті Києві про позбавлення батьківських прав № 102/03/37-251о від 10 квітня 2020 року, батько дитини, ОСОБА_3 свідомо нехтує обов`язками, ухиляється від участі у вихованні та навчанні дитини, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям (а.с. 85-87).

Судом заслухана думка неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що вважає своїм татом вітчима ОСОБА_8 . Рідного батька не пам`ятає та ніколи не бачив.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє позивачу у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу тощо (а.с. 18, 19-20, 24, 25, 26, 83).

При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об`єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення.

Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя також жодним чином не приймає участі в утриманні спільної дитини, не цікавиться життям сина, та не приймає участь у його вихованні.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 768,40 грн.

Керуючись ч.3 статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч.3 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 152, 155, 164-167 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо його неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна