ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6252/13-ц
Провадження № 6/210/93/20
У Х В А Л А

іменем України

"15" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

представника стягувача: Хмельова Д.О.,

державного виконавця: Ярмоленко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко Алла Андріївна, стягував, - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 25.08.2020 року надійшла вищезгадана заява, в якій представник заявника ОСОБА_2 - Перкін В.П. просить визнати виконавчий лист від 27.01.2017 року по справі №210/6252/13-ц, провадження №2/210/121/15 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення, щодо виселення відповідача, - таким, що не підлягає виконанню в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.109 ЖК УРСР, Кодексу України з процедур банкрутства, що був прийнятий 18 жовтня 2018 року №2597-VIII та набув чинності 21.04.2019 року, яким встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Заяву обґрунтовано тим, що в Металургійному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває на виконанні виконавче провадження №АСВП:61541534 щодо виконання рішення суду у справі №210/6252/13-ц, провадження №2/210/121/15, яке станом на 25.08.2020 року не виконане. У липні-серпні 2020 року ОСОБА_2 від державного виконавця Металургійного ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного межрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. (далі - державний виконавець) в телефонному режимі почали надходити повідомлення про виконання рішення шляхом виселення. Постановою державного виконавця, яка була надіслана на адресу ОСОБА_2 проведення виконавчих дій призначено на 03.08.2020 року. Потім, після відмови у задоволенні її скарги на дії державного виконавця, яку вона направила на ім`я начальника ВДВС, проведення виконавчих дій призначено на 01.09.2020 року. Вважає, що такі дії державного виконавця суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон), оскільки спірна квартира куплена не за кредитні, а за власні кошти, та є єдиним житлом для проживання відповідача та членів її сім`ї. В силу того, що Законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, рішення не може бути виконано, а тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню «з інших причин» відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України.

Заявник в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК.

Представник заявника ОСОБА_2 - Перкін В.П. в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити з підстав, викладених в заяві.

Представник АТ «Приватбанк» Хмельов Д.О в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, оскільки в Законі йдеться не про виселення, а звернення стягнення на предмет іпотеки.

Державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко А.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, пояснила, що виконавчий документ надійшов на виконання 12.03.2020 року, відповідав вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», провадження відкрито 13.03.2020 року. У Законі йдеться про мораторій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а виконавчий лист стосувався виселення. У вирішенні заяви покладалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Встановлено, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 18.08.2015 року ухвалено рішення, яким задоволено у повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 про звернення стягнення. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1/454-МК від 17.09.2007 року в розмірі 56 083, 55 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2013 року складає 448107,60грн.- звернуто стягнення на квартиру загальною площею 58,10кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №1/454-МК/1 від 17.09.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачений нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3441,00грн. (справа №210/6252/13-ц, а.с.127-130).

На теперішній час в провадженні Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавче провадження №АСВП: 61541534 по виконанню виконавчого листа від 27 січня 2017р. по справі №210/6252/13-ц, провадження №2/210/121/15, яке зупинено ухвалою суду від 26.08.2020 року (справа №210/6252/13-ц, провадження №6/210/93/20 (а.с.5, 7).

Боржника ОСОБА_2 та її представника повідомлено про виконання рішення суду шляхом примусового виселення, у зв`язку з чим її представник звернувся зі скаргою до державної виконавчої служби щодо повернення виконавчого документа, проте листом начальника відділу №61838 від 10.08.2020 року у задоволенні скарги відмовлено, зазначено, що вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу встановлений ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу (справа №210/6252/13-ц, провадження №6/210/93/20 (а.с.5).

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить визнати виконавчий лист, виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу 27 січня 2017р. таким, що не підлягає виконанню в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.109 ЖК УРСР, Кодексу України з процедур банкрутства, що був прийнятий 18 жовтня 2018 року №2597-VIII та набув чинності 21.04.2019 року, яким встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, якщо майно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140кв.м для квартири та 250кв.м для житлового будинку.

Статтею 109 ЖК УРСР визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Отже, визначені статті, на які посилається представник боржника, стосуються виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відтак , судовим рішенням у цивільній справи №210/6252/13-ц вирішено спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 58,10кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки та виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають у зазначеній квартирі. Рішення суду набрало 21.09.2015 року законної сили і є обов`язковим для виконання.

Спірний виконавчий документ стосується виконання рішення в частині виселення (а.с.4).

Норма статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад здійснення виконавчого провадження є обов`язковість виконання судових рішень.

Виконавчий лист у даній справі виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак будь-якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилалася.

Необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням. У даній справі судом встановлено, що будь-яких порушень прав та інтересів боржника не відбулося.

Тим більше, виконавчий лист від 27.01.2017 року по справі №210/6252/13-ц , який перебуває на виконанні і щодо якого вирішується дане питання, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року визнаний таким що є чинним та підлягає примусовому виконанню (справа №210/6252/13-ц, провадження №6/210/146/17, а.с.62 зворот).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91, від 19 березня 1997 року) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Суд відхиляє доводи скарги про порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» враховуючи наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №726/1538/16-ц) дійшла до висновку про те, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на задоволення своїх вимог у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження без згоди власника) певного майна.

Крім того, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність 21.10.2020 року.

Отже, вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) на примусове стягнення певного майна окремої категорії боржників на період чинності цього Закону,за наявності та доведеності відповідних умов.

Таким чином, мораторій тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження без згоди власника) певного майна, у той час як представник боржника просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, тобто таким, що з урахуванням визначених обставин взагалі не має виконуватися, тому в даному випадку зазначені ним обставини не можуть підпадати під «інші причини» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В той же час, законодавство про виконавче провадження (зокрема ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження») зобов`язує виконавця (приватного/державного) вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема на належне ОСОБА_2 майно, визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження». Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Крім того, у даній заяві йдеться про виконавчий документ щодо виселення боржника, а не щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який видано окремим виконавчим документом 25.11.2015 року.

У разі незгоди з діями та рішеннями приватного виконавця, вчинених під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили, боржник не позбавлений права на їх оскарження у порядку, встановленому законом.

Даний виконавчий документ видано відповідно до вимог чинного законодавства, звернуто до примусового виконання після набрання рішенням законної сили. Подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що викладені у заяві мотиви не являються підставою для визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою суд від 26.08.2020 року зупинено виконавче провадження №АСВП: 61541534 по виконанню виконавчого листа від 27 січня 2017р. по справі №210/6252/13-ц, провадження №2/210/121/15, яке підлягає відновленню у зв`язку з відмовою у задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.109 ЖК УРСР, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.353, 432 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ярмоленко Алла Андріївна, стягувач, - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Відновити стягнення у виконавчому провадженні №АСВП: 61541534 по виконанню виконавчого листа від «27» січня 2017р. по справі №210/6252/13-ц, провадження №2/210/121/15, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про звернення стягнення, щодо виселення відповідача, - після набрання ухвалою законної сили.

Копію ухвали направити учасникам провадження до відома, Металургійному відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), - до відома та для виконання.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу. У разі складання її вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не буде скасована, вона набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович