Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1176/20
Провадження № 2/191/355/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківький міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді: Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Силкіної О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги,-
ТОВ « АВ Сервіс Груп» звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 192 від 23.09.2015 року «Про визначення виробника та постачальника теплової енергії для будинку АДРЕСА_1 » виробником та постачальником теплової енергії для будинку АДРЕСА_1 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп». Відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №219 від 08.08.2019 року, ТОВ «АВ Сервіс Груп» погоджено тариф з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 як постачальникові послуг.
Відповідач разом зі своєю сім`єю проживає в квартирі АДРЕСА_1 та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
За час надання послуг ТОВ «АВСГ» від відповідача до ТОВ «АВСГ» не надходило жодного звернення щодо зміни порядку чи/та строків оплати за спожиті житлово- комунальні послуги, розстрочки по виниклому боргу тощо.
Станом на 01.01.2020 року у відповідача перед ТОВ «АСВГ» як перед постачальником послуг виникла заборгованість в сумі 26 377 (тридцять три тисячі шістдесят три) грн. 23 коп.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачеві 13 лютого 2020 року було направлено претензію про несплату за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.01.2020 року
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення « УКРПОШТИ», відповідач 23.02.2020 року отримала претензію, надіслану їй позивачем.
Станом на 01.04.2020 року відповідач не погасила заявлену в претензії заборгованість.
Крім того, слід зазначити, що відповідачем не було надано на адресу позивача претензій щодо суми боргу, незгоди з нарахуванням тощо. Таким чином вважають, що відповідач, маючи строк для оскарження боргу, його реструктуризації, не вчинив вищевказаних дій, фактично погодився з нарахованою сумою боргу.
Враховуючи факт повідомлення відповідача про наявність боргу та необхідність його погашення, надання йому розумного строку для досудового врегулювання спору, а також факт впливу наявності боргу на фінансовий стан позивача, який ставить його в скрутне матеріальне положення, небажання відповідача добровільно сплатити борг, вважають за необхідне звернутися до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку.
Також зазначають, що Договір про надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ТОВ «АСВГ» та відповідачем не укладався, не дивлячись на пропозицію позивача про його укладення і ухилення відповідача від його підписання, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалась, тобто між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини.
Водночас відповідач ухилявся від підписання договору про надання послуг з теплопостачання та не виконував обов`язки споживача оплачувати зазначені послуги.
Тариф з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 як постачальникові послуг встановлено відповідно рішень виконавчого комітету Синельниківської міської ради.
Оскільки між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню з іншого боку, комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які врегульовано Законом України «Про житлово- комунальні послуги», тощо, відповідач має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів.
Представник позивача ТОВ «АВ Сервіс Груп» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_1 дійсно проживає разом зі своєю сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 192 від 23.09.2015 року «Про визначення виробника та постачальника теплової енергії для будинку АДРЕСА_1 » виробником та постачальником теплової енергії для будинку АДРЕСА_1 визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп»
Відповідач не відмовлялась від споживання вказаних послуг у встановленому порядку.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем відповідачеві 13 лютого 2020 року було направлено претензію про несплату за спожиті житлово-комунальні послуги .
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення « УКРПОШТИ», відповідач 11.03.2020 року отримала претензію, надіслану їй позивачем.
Станом на 01.04.2020 року відповідач не погасила заявлену в претензії заборгованість.
Договір про надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ТОВ «АСВГ» та ОСОБА_1 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавалась.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Позивач є виробником та постачальником теплової енергії для будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання відповідача.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженим и в установленому порядку.
Тариф з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для будинку АДРЕСА_1 як постачальникові послуг встановлено відповідно рішень виконавчого комітету Синельниківської міської ради.
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно зі ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_1 борг за спожиті житлово-комунальні послуги на користь ТОВ «АВ Сервіс Груп» .
На підставі ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВ Сервіс Груп» судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 2102,00 гривень.
Керуючись ст.ст.258, 263, 264, 280-283 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 256, 257, 267 ЦК України, ч.1 ст.64, ст.ст. 67,68 ЖК України, ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», - суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Сервіс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г. В. Бондаренко