КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________
Справа №379/1486/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8980/2020
Провадження № 22-з/824/774/2020
13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача Рейнарт І.М.
суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
при секретарі Коліснику В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника Фермерського господарства «Даценко» - адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договору оренди земельної ділянки,
рішенням Таращанського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» залишено без задоволення, рішення Таращанського районного суду Київської області від 13 березня 2020 року - без змін.

25 вересня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ФГ «Даценко» - адвоката Архипенка О.А. про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить стягнути з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» витрати на професійну правничу допомогу адвоката при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 8 400грн, у підтвердження чого надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 27 листопада 2018р., копію додаткової угоди № 1/1 від 28 листопада 2018р., копію додаткової угоди № 1/2 від 28 листопада 2019р., розрахунок витрат на правничу допомогу та фактично понесених витрат у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді, копію додатку №1-1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 22 червня 2020р., копію акта приймання-передачі від 15 вересня 2020р. до договору № 01/12-2018 від 27 листопада 2018 та копію меморіального ордеру @ 2PL045626 від 17 вересня 2020р.

Представник відповідачів посилається на те, що судом при прийнятті постанови не було вирішено питання розподілу понесених ФГ «Даценко» судових витрат.

ТОВ «Інтерагроінвест» заперечуючи проти задоволення заяви, посилається на те, що договір про надання правової допомоги не містить переліку послуг, які надаються

адвокатським бюро, в акті виконаних робіт від 15 вересня 2020р. відсутня інформація про зміст та обсяг виконаних робіт, заявлена сума є неспівмірною із складністю справи, обсягом наданих адвокатських послуг, які по суті зводяться до подання відзиву на апеляційну скаргу, враховуючи, що адвокат участі у судових засіданнях не приймав. Крім того, доводи й позиція відповідачів під час розгляду справи не змінювалися, а доводи відзиву на апеляційну скаргу не відрізняються від доводів відзиву на позов. Таким чином, позивач просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, або зменшити їх розмір виходячи з принципу співмірності та розумності.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви (с.с.223, 224, 227 т.3), у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заяву, надані документи та заперечення, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат О. Архипенко просив стягнути з ТОВ «Інтерагроінвест» на користь ФГ «Даценко» понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи в апеляційному суді. Однак, доказів понесених витрат та їх розмір представником відповідача не було надано та зазначено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена адвокатом Архипенко О. 21 вересня 2020 року, тому заява в частині ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує Європейських суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Архипенком О.А. додані:

- копія договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 27 листопада 2018р., копія додаткової угоди № 1/1 від 28 листопада 2018р. та додаткової угоди № 1/2 від 28 листопада 2019р., укладені ФГ «Даценко» з адвокатським бюро «Архипенка»;

- копія додатку №1-1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 01/12-2018 від 22 червня 2020р., згідно якого вартість юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги клієнту у цивільній справі 379/1486/18 в суді апеляційної інстанції становить 8 400грн. Пунктом 1.1.1. додатку визначено, що плата адвокатського бюро ґрунтується на часові, який буде присвячено вирішенню справи. Визначити кількість часу заздалегідь - неможливо. Клієнту виставляється рахунок за весь час, витрачений на вирішення справи, включно з конференціями, телефонними дзвінками, досудовим розслідуванням, підготовкою до суду, підготовкою процесуальних та інших документів, листів та заяв, веденням переговорів, проведенням юридичного розслідування, судом, та часом, витраченим на проїзд та роботу поза офісом, а також вимушеним очікуванням;

- розрахунок витрат на правничу допомогу та фактично понесених витрат у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді, в якому зазначено, що вартість правової допомоги, яка надається АБ «Архипенка», встановлена у вигляді фіксованої ставки у розмірі 8 400грн;

- копія акта приймання-передачі від 15 вересня 2020р. до договору № 01/12-2018 від 27 листопада 2018 та копія меморіального ордеру @ 2PL045626 від 17 вересня 2020р. про сплату ФГ «Даценко» 8 400грн за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції у справі 379/1486/18.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, підлягає дослідженню обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим, здійснюючи представництво ФГ «Даценко» в суді апеляційної інстанції адвокат Архипенко О.А. направив тільки відзив на апеляційну скаргу, який за своїм змістом є ідентичним відзиву відповідача на позовну заяву.

Крім того, відзив на апеляційну скаргу подано адвокатом Архипенком О.А. від імені двох відповідачів.

Представник ФГ «Даценко» не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ним, як адвокатом, та розрахунок витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому підстав для стягнення таких витрат колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Судом першої інстанції з позивача на користь ФГ «Даценко» були стягненні витрат, пов`язані з наданням правничої допомоги, відзив на апеляційну скаргу є ідентичним відзиву на позовну заяву, адвокат Архипенко О.А. двічі у судове засідання апеляційного суду не з`явився, тому колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування ФГ «Даценко» витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

у задоволенні заяви представника Фермерського господарства «Даценко» - адвоката Архипенка Олександра Анатолійовича про відшкодування ФГ «Даценко» витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк