Провадження № 2/234/758/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Краматорська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.11.2019р звернувся до суду з дійним позовом, вказуючи, що 08.09.1990 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , відповідачкою у справі. На початку 2006 року їх сімейні відносини з позивачкою остаточно погіршилися і з зазначеного часу вони стали проживати окремо, спільне господарство не вели і фактично з початку 2006 року в шлюбі не перебували, а надалі, а саме 04.07.2008р, їх шлюб був офіційно розірваний. До офіційного розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , а саме 02.03.2007р, за договором купівлі-продажу квартири, він ( ОСОБА_1 ) за особисті кошти придбав собі трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідачка не брала матеріальної участі у придбанні зазначеної квартири, оскільки до придбання квартири вони більш як рік жили окремо і не вели спільне господарство. Вважає, що це нерухоме майно (квартира) є його ( ОСОБА_1 ) особистою власністю, однак, право особистої власності на зазначену квартиру не визнається, оскільки для відчуження вказаної квартири необхідна згода колишньої дружини ( ОСОБА_2 ), так як договір купівлі-продажу квартири укладений під час офіційного перебування у шлюбі. Просить визнати вищевказану квартиру його ( ОСОБА_1 ) особистою приватною власністю.

ОСОБА_3 , представник позивача, вимоги позовної заяви ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, та надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. В заяві просить судові витрати покласти на позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява, згідно до якої, остання не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та у заяві просить розглядати справу у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників судового процесу.

Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.1990 року по 04.07.2008 рік.

Згідно копії Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.03.2007р нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстровано в реєстрі №1-1654, ОСОБА_1 придбав трикімнатну квартиру загальною площею 51,6кв.м, житловою площею 37,3кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вказану вище квартиру зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 в Краматорському міському бюро технічної інвентаризації 11.04.2007р.

Із заяви наданої відповідачкою вбачається, що вона не оспорює факт придбання спірної квартири позивачем ОСОБА_1 за його особисті кошти, у той час коли вони з позивачем проживали окремо та не вели спільного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню.

Вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ст.60 СК України, ст.368 ЦК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Проте, відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Оцінивши усі зібрані по справі докази, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право особистої власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, як встановлено у судовому засіданні, вказане майно набуте позивачем за кошти, які належали йому особисто.

Керуючись ст.ст.328, 368, ЦК України, ст.ст.57, 60, 63 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 89,141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Краматорськ Донецької області, ІПН НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М.Лутай