Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7983/17
Провадження 2/711/1981/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевої О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Велика Олена Володимирівна про скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Велика Олена Володимирівна про скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

12 жовтня 2020 року через канцелярію суду відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяву про відвід судді, мотивуючи її тим, що вони вважають, що дії судді Казидуб О. Г., яка три календарні роки безпідставно та з численними порушеннями закону проводила попереднє слухання справи, свідчать про заінтересованість у результаті розгляду справи. Заінтересованість вбачається із наступного:

Справа порушена 05.10.2017 року і відразу була ухвалою судді призначена до розгляду по суті на листопад 2017 року. Проте, в листопаді засідання не відбулося, а 14.02.2018 року суддя під час розгляду справи по суті задовольнила клопотання позивача та незаконно витребувала від державного реєстратора документи які відповідач ОСОБА_1 подавала для реєстрації житлового будинку.

Зазначають, що незаконність рішення судді полягає в тому, що вони не давали згоди на допуск сторонніх осіб до їхньої конфіденційної інформації, адже державний реєстратор саме з цих підстав відмовив позивачу у наданні такої інформації. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прямо забороняє надавати таку інформацію без дозволу власника майна. Крім того, витребувані судом документи не є предметом спору чи доказування у справі, не є доказами у справі, у державного реєстратора вони існують винятково в електронній формі і знятті копії паперової із електронної копії для суду не є доказом у справі. Отримавши паперові копії з електронних від реєстратора, суддя без їхньої згоди надала доступ до них позивачу, його адвокату, будь-яким особам апарату суду.

У одному із судових засідань позивач адвокатом заявили, що документи на реєстрацію неправильні і вони будуть писати скарги. Зазначають, що вони у відповідь будуть писати у будь-які інстанції про притягнення судді та адвоката до будь-якої відповідальності за їх незаконні дії та розголошення ними конфіденційної інформації з використанням службового становища. Суддя тричі, на їхню думку, незаконно призначала одну і ту ж експертизу самочинно збудованого будинку, достовірно знаючи, що вона не буде виконана за відсутністю необхідних документів на самочинне будівництво. Незаконність дій судді встановлена рішенням апеляційного суду , яким скасована ухвала про третє призначення експертизи.

Також, зазначають, що всі три календарні роки суддя проводила підготовку до слухання справи по суті шляхом штучного затягування розгляду справи - проводила судові засідання через 3-9 місяці після останнього засідання, але винятково для того щоб призначити експертизу і цим затягнути розгляд справи.

Ще одним прикладом штучного затягування справи зазначають те, що 22.05.2018 року суддя виносить ухвалу про повернення розгляду справи до стадії попереднього слухання, при тому, що справа вже пів року слухається по суті і не являє складності. Фактично за 3 календарні роки по справі не добуто жодного нового доказу, який міг би вплинути на результата її розгляду, справа призначена до розгляду по суті в тому ж вигляді, у якому вона поступила до суду 3 роки назад. Вважають, що тим самим суддя визнала, що справа могла бути розглянута ще 3 роки тому, а всі дії є непотрібними і не впливають на результат розгляду спору. З цих підстав ними була подана скарга на дії судді до Вищої ради правосуддя. Але, сам факт скарги на суддю не є підставою для відводу чи самовідводу, але має враховуватись при його вирішенні з урахуванням того, що скарга не сприяє законному та неупередженому вирішенню справи, особливо з урахуванням попередніх дій судді по справі.

12.10.2020 року ними вже було заявлено відвід судді Казидуб О. Г., але не всі їхні підстави вказані в цій заяві увійшли до заяви 12.10.2020 року. в той день суддя винесла ухвалу про відмову в задоволенні їй відводу. Зі слів судді під час засідання стало зрозуміло, що вона визнає сам факт не розгляду справи на протязі 3 років, але вважає винними у затягуванні справи саме відповідачів.

Таке довільне та сумнівне трактування норм процесуального закону, який винятково суддю, а не сторони, наділяє правом призначати, переносити, розглядати справи, застосовувати примусові заходи впливу до учасників процесу , ігнорування факту наявності скарги, ще більше впевнило їх у незрозумілій їм зацікавленості судді у розгляді саме цієї справи.

А тому, заявляють відвід судді Казидуб О. Г. та просять передати справу на розгляд іншому судді.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.2,3,10 чинного ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Цивільні справи вирішуються судом на підставі чинного законодавства за умов, що виключають сторонній вплив на нього.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду.

А метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді, а підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дійсно, виходячи з норм чинного вітчизняного законодавства, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Навіть статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Проте, Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Заявниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не доведено, що існують обгрунтовані обставини, що можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, та є самостійною підставою для відводу судді. Також заявниками не вказано й інших підстав, що можуть бути визнані будь-ким як пряма чи побічна заінтересованість судді в результаті розгляду справи, що може бути підставою як для відводу, так як і не надано доказів і відомостей того, що суддя вчиняла незаконні дії під час розгляду справи, ігнорувала законні вимоги сторони, створювала перешкод для реалізації процесуальних прав, нерівно ставилася до сторін, нетактовно себе поводила, тощо.

Крім того, 12 жовтня 2020 року ухвалою судді Казидуб О. Г. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. від розгляду даної справи.

Таким чином, суд доходить до висновку, що заявниками відводу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не надано певних доказів на доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, а тому, підстави для відводу судді відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід головуючому судді є необґрунтованою. Відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, дана заява підлягає вирішенню іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.40, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Велика Олена Володимирівна про скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. Г. Казидуб