справа №439/226/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

09 квітня 2020 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Броди в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником житлової квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Квартира була придбана 01 грудня 2016 року. у даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 - колишній власник квартири. За домовленістю між сторонами, відповідач мав добровільно знятись з реєстрації до кінця грудня 2016 року. Однак, обіцянки не виконав і по сьогоднішній день є зареєстрованим у квартирі позивача. Відповідач з грудня 2016 року не проживає у даній квартирі у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання у іншу область. Відтоді точна адреса його місця проживання позивачу невідома. Жодних номерів засобів зв`язку та адреси електронних засобів зв`язку з відповідачем йому не відомо. Факт реєстрації відповідача у його квартирі створює ряд незручностей та зайвих витрат, зокрема, позивач змушений оплачувати житлово-комунальні послуги з розрахунку зареєстрованих осіб, не може оформити субсидію, не може розпорядитися майном в своїх інтересах. На підставі вищенаведеного, із посиланням на вимоги ст.ст.16, 316, 317,319,321,379, 405 ЦК України вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, тому просить позов задовольнити.

11.03.2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності та у відсутності позивача, позов підтримала, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання, не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та ним не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

За вищевказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає відповідач по даній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється колишнім власником житла (а.с.11).

Факт відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 18.02.2020 року (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не являється членом сім`ї позивача чи наймачем вказаного житла, а є попереднім власником майна, який після набуття позивачем права власності на вказане житло в добровільному порядку з реєстрації не знявся. Позивач самостійно несе витрати по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг, відповідач ж самоусунувся від таких обов`язків, що безперечно створює перешкоди у безумовному володіння, користуванні та розпорядженні позивачем власним майном.

При розгляді справи існують правовідносини, які виникли між власником та колишнім власником житла.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї. За таких умов, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

А тому, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі ст.ст.16, 319,321,383,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12,13,81,89, ч.2 ст.247, ст.ст.258-259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 09 квітня 2020 року.

Суддя А.О.Бунда