Провадження № 2/331/612/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників : позивача - адвоката Вельможка О.О.,

відповідача - адвоката Кузьміної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту « Запоріжелектротранс» ( далі - ЗКПМЕ « Запоріжелектротранс»), за результатами розгляду якого просить : визнати незаконним та скасувати пункт 2.4 Наказу про накладення дисциплінарного стягнення від 22.10.2019 року № 240-к/тм ; зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на його користь премію за жовтень 2019 року.

ОСОБА_1 зазначив, що працює у відповідача водієм автобуса пасажирського на міських маршрутах.

22.10.2019 року його було ознайомлено з витягом з наказу від 22.10.2019 № 240-к/тм про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, з позбавленням преміальної оплати за жовтень 2019 року на 100%. До дисциплінарної відповідальності його притягнуто за порушення п.5.7 Робочої інструкції 02.10.2019 ( неправильне оформлення квитково- облікового листа). Підстава, як зазначено у витязі з наказу : клопотання начальника автобусного парку від 21.10.2019, рапорт працівника СКЗВ від 02.10.2019, пояснення від 18.10.2019 .

З пунктом 2.4 вищевказаного наказу не згоден з таких підстав.

Згідно рапорту від 02.10.2019 до контролерів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нібито звернувся пасажир з заявою про те, що він взяв з пасажира гроші за проїзд, але не надав проїзний білет. За його проханням була оглянута підлога біля його кабіни і знайдений білет, який кинула ця пасажирка. Проте контролери зафіксували, що він нібито неправильно записав білет, з якого розпочав реалізацію. На це в своїх поясненнях він вказав, що розпочав реалізацію білетів як належить, при цьому зазначив, що при прийомі пачок з білетами автоматично два рази записав за одну з пачок номер останнього білета 959500, як першого і як останнього, а коли виявив помилку поверху виправив в номері першого білета три останні цифри з 500 на 454.

В рапорті факт вказаного виправлення прихований.

Такими його діями пункт 5.7 Робочої інструкції ним не порушений, оскільки цей пункт не встановлює обов`язків для водія, а встановлює підстави для відповідальності.

Надалі, як зазначив позивач в позові, помилка, якої він допустився і яку виправив, не потягла за собою будь-яких негативних наслідків, і не може вважатися порушенням трудової дисципліни.

При застосуванні дисциплінарного стягнення роботодавцем не було враховано його попередню роботу.

Наказ, у порушення ст. 147 КЗпП України не містить мотивувальної частини з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни.

Фактично роботодавцем до нього застосовано два види стягнення : догана та позбавлення преміальної оплати за жовтень 2019 року, що є неприпустимим, оскільки така оплата обумовлена трудовим договором та є обов`язковою складовою заробітної плати.

5 лютого 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов ( а.с.31-35), в якому зазначено, що при винесенні наказу № 240-к/тм від 22.10.2019 року відповідач дотримався порядку та строків застосування дисциплінарного стягнення, порушення, за яке притягнутий працівник віднесено до безпосередніх трудових обов`язків такого працівника, порушення допущене під час виконання трудових обов`язків. Перед застосуванням дисциплінарного стягнення, роботодавець витребував письмові пояснення від працівника, врахував всі обставини вчинення порушення, до працівника застосовано один вид дисциплінарного стягнення - догана, що є найменш суворим з видів стягнення. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання учасників процесу.

5.02.2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли клопотання : про відкладення розгляду справи ( а.с.28), про виклик для допиту в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ( а.с.78).

11.03.2020 року від представника відповідача ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме : Витягу з наказу від 24.02.2020 № 41-к/тм та додатків до нього : копії службової записки від 24.02.2020 ; копії табелю робочого часу від 24.02.2020; копії реєстраційно - контрольної картки ; копії листа Управління з питань транспортного забезпечення та зв`язку Запорізької міської ради від 04.02.2020 № Ел-270; копії пояснювальної записки від 21.02.2020 ; Витягу з наказу від 02.03.2020 № 51-к/тм та додатків до нього : копії службової записки від 02.03.2020 ; копії табелю робочого часу від 02.03.2020 ; копії рапорту від 02.03.2020 ; копії пояснювальної записки від 06.02.2020 ; копії пояснювальної записки від 06.02.2020 ; копії акту перевірки технічного стану автобуса від 06.02.2020 ; копії табелю робочого часу від 02.03.2020 ( а.с.79).

Процесуальні дії суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі - суд) від 14 січня 2020 року провадження у цій справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ( а.с.21-22).

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року підготовче провадження у цій справі закрито , справу призначено до розгляду по суті ( а.с.106).

В суді позивач та його представник, кожен в окремості, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених по тексту позову, просять його задовольнити.

Представник відповідача в суді проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов ; просить у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за реєстр. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В суді встановлено, що відповідно до наказу № 382-кп від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на ЗКПМЕ « Запоріжелектротранс» водієм автотранспортних засобів ( автобус пасажирський на міських маршрутах) 1 класу ( а.с.4).

Наказом № 240-к/тм від 22 жовтня 2019 року позивачу була оголошена догана та позбавлено преміальної оплати на 100% за жовтень 2019 року. В цей же день позивач був ознайомлений з наказом ( а.с.38).

У зв`язку з допущеною опискою, наказом №248-к/тм від 29.10.2019 року в п. 2.4 наказу №24-к/тм від 22.10.2019 року внесені зміни в частині формулювання порушення, допущеного водієм автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку ОСОБА_1 та викладено у наступній редакції: «За порушення п. 2.23.6 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку, а саме: несвоєчасно та недостовірно вів облік реалізованих талонів із записом у квитково - обліковому листі їх номерів, за що передбачена відповідальність п. 5.7 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку» ( а.с.41).

Відповідно до п. 2.23. Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах), серед обов`язків водія, що працює без кондуктора передбачено реалізація пасажирам квитків, отриманих в касі підприємства та зареєстрованих в квитково - обліковому листі, своєчасно після кожного рейсу вести облік реалізованих і розданих (абонементних та пільгових) талонів із записом у квитково - облікових листах їх номерів. При цьому, п. 5.7 інструкції передбачає відповідальність водія за неправильне або не оформлення квитково - облікових листів, недостовірність у веденні білетно - облікових листів та неповноту відображення реалізації квитків.

Статтею 139 КЗпП передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

В суді встановлено, що 2 жовтня 2019 року позивач керував автобусом реєстраційний № НОМЕР_1 та обслуговував автобусний маршрут №94. В цей же день контролери підприємства ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ділянці Європейський ринок - Симферопольське шосе виконували свої безпосередні трудові обов`язки та здійснювали контроль на лінії.

Основними завданнями контролерів, відповідно до Робочої інструкції та Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 14.02.2006 N 136 «Про затвердження Випуску N 69. "Автомобільний транспорт", є перевірка правильності оформлення кондукторами, водіями (що працюють без кондукторів) встановленої документації, складення актів і рапортів про допущені порушення працівниками автомобільного транспорту правил перевезення й обслуговування пасажирів.

Під час перевірки салону автобусу № НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_1 , контролерами був виявлений пасажир, який сплатив за проїзд, але квиток від водія не отримав, а також виявлено, що водій здійснив невірний запис у квитково - обліковій документації, а саме: невірно записав номер квитка, з якого розпочав реалізацію, про що було складено рапорт №3 від 02.10.2019 року.

На виконання вимог трудового законодавства, адміністрація автобусного парку розпочала перевірку фактів, викладених у зазначеному рапорті та запропонувала ОСОБА_1 надати письмові пояснення з приводу фактів, викладених у рапорті.

Відповідно до частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих особі для захисту своїх законних прав та інтересів проти безпідставного застосування стягнення.

Отже, в суді встановлено, що роботодавцем вказана норма Закону дотримана.

Надаючи письмові пояснення 18.10.2019 року, ОСОБА_1 не визнав факт отримання коштів від пасажира без видачі квитка та пояснив, що сам квиток був знайдений на полу автобуса біля кабіни водія, тобто він належним чином виконав свій трудовий обов`язок в цій частині, але при цьому, підтвердив виявлений факт невірного запису у квитково - обліковій документації щодо нумерації квитків та зазначив, що у подальшому він виправив здійснену ним помилку. Тобто, надаючи письмові пояснення, позивач визнав, що порушення мало місце, а також те, що таке порушення виправлено ним вже після його виявлення контролерами ( а.с.40).

В суді позивач підтвердив факти, викладені ним у письмових поясненнях, та додатково зазначив, що в його діях будь-якого умислу на порушення трудової дисципліни не було, а лише була допущена помилка, яку він самостійно виправив. Крім того, зазначив, що від таких його дій будь-яких негативних наслідків не наступило, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності свідчить про упереджене ставлення до нього з боку роботодавця.

Проаналізувавши факти, зазначені у рапорті контролерів та письмові пояснення ОСОБА_1 , адміністрація дійшла висновку про недостатність правових підстав притягнення водія до дисциплінарної відповідальності щодо взяття коштів з пасажира за проїзд без видачі квитка та наявність правових підстав притягнення до відповідальності за неправильне оформлення квитково - облікового листа.

Допитані в суді в якості свідків контролери ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили встановлення ними 2 жовтня 2019 року факту невірного запису водієм ОСОБА_1 у квитково - обліковій документації щодо нумерації квитків.

Отже, в суді встановлено, що позивачем було допущено факт невірного запису у квитково - обліковій документації щодо нумерації квитків.

Обов`язок водія належним чином заповнювати дорожню документацію віднесений до безпосередніх трудових обов`язків не лише Робочою інструкцією водія автотранспортних засобів ( автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку підприємства « Запоріжелектротранс» ( а.с.6-8) , а й Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників», затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 14.02.2006 N 136 «Про затвердження Випуску N 69. "Автомобільний транспорт". Так, серед основних завдань та обов`язків водія автотранспортних засобів категорії "О" (керування автомобілями, які призначені для перевезення пасажирів і мають більше 8 місць для сидіння, крім сидіння водія) зазначено: у випадку відсутності кондуктора здійснювати продаж квитків пасажирам, оформлення дорожньої документації.

Відповідно до статті 147 КЗпП, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Чинним законодавством передбачена заборона для роботодавця застосовувати одночасно два види дисциплінарних стягнень за одне порушення.

За даних умов до ОСОБА_1 обрано один вид дисциплінарного стягнення - догана. Позбавлення преміальної оплати повністю або частково не є видом дисциплінарного стягнення, а є додатковим заходом правового впливу на порушника та такий додатковий захід не забороняється застосовувати одночасно з дисциплінарним стягненням.

В силу статті 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В суді встановлено, що проступок було виявлено 2 жовтня 2019 року, а дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 було застосовано 22 жовтня 2019 року, що відповідає вимогам статті 148 КЗпП.

Згідно частини третьої статті 149 КЗпП , при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, в попередню роботу працівника.

Судом приймають до уваги пояснення представника відповідача , який в суді наголосив на тому, що в даному конкретному випадку роботодавцем при обранні виду стягнення щодо ОСОБА_1 були : враховані його пояснення з приводу не визнання факту взяття коштів з пасажира без видачі квитка ; детально співставленні фактичні обставини та прийнято рішення про недостатність підстав для застосування стягнення у цій частині ; детально проаналізовані факти, викладені у рапорті контролерів щодо виявленого порушення у заповненні квитково - облікового листа, сам квитково - обліковий лист та письмове пояснення працівника, в якому він фактично підтвердив своє порушення. Як зазначив в суді представник відповідача, порушення у заповненні квитково - облікової документації не віднесено законом до тяжких проступків, за яке можливе звільнення. А тому роботодавцем було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани. Вина працівника можлива у двох формах - умисел або необережність. За даних умов - форма вини працівника була необережною. При врахуванні заподіяної шкоди дисциплінарним проступком не є обов`язковим складовим елементом - настання прямої дійсної шкоди. Достатнім є можливість спричинення такої шкоди та настання негативних наслідків для роботодавця у тому числі у випадку якщо б таке порушення не було своєчасно виявленим та усунутим. Так, невірне зазначення нумерації квитків, що реалізуються водієм ускладнює »проведення контролерами контрольної перевірки пасажирів, може спричинити конфліктну ситуацію між контролером та пасажирами в салоні автобусу, пред`явлення необгрунтованих претензій, подальших позовів, підриву іміджу підприємства, також таке порушення, у випадку його не виявлення, може призвести до порушень у веденні бухгалтерського обліку, невірного нарахування заробітної плати, за що в подальшому також до підприємства можуть бути застосовані штрафні санкції.

Представник відповідача пояснив, що роботодавцем при обранні виду дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 була врахована і його попередня робота та виключена можливість застосування заходів впливу без дисциплінарного стягнення, оскільки роботодавець раніше застосовував попередження без оголошення догани, але працівник не став на шлях виправлення. Так, попередня робота працівника свідчить про систематичність порушень під час виконання трудових обов`язків, а саме (без врахування останнього порушення): 1) наказ №206 - к/тм від 25.10.2018р. за порушення п. 13.1 ПДР України, що призвело до ДТП 16.10.18 в результаті недотримання бокового інтервалу - оголошена догана. Спричинені матеріальні збитки ( а.с.42-44); 2) наказ №225-к/тм від 20.11.2018р. за порушення п. 13.1 та п. 2.3 (б) ПДР України, що призвело до ДТП 12.11.18 в результаті не дотримання безпечної дистанції та відволікання від управління - оголошена догана та позбавлено преміальної оплати на 100%. Спричинені матеріальні збитки ( а.с.45-49); 3) наказ №24-к/тм від 30.01.2019р. за порушення п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, що призвело до ДТП 24.01.19 в результаті недотримання безпечної швидкості руху, не врахування дорожньої обстановки - оголошено догану та позбавлено преміальної оплати на 100%. Спричинені матеріальні збитки ( а.с.50-54); 4) наказ №35-к/тм від 12.02.2019р. за порушення п. 2.9 (Д) ПДР України, п. 2.2. РІ (розмовляв під час руху по мобільному телефону) - оголошено попередження ( а.с.55-58); 5) наказ №41-к/тм від 18.02.2019р. за порушення п. 2.9 (Д) ПДР України (розмовляв під час руху по мобільному телефону) - оголошена догана та позбавлено преміальної оплати на 50% ( а.с.59-62); 6) наказ № 48-к/тм від 26.02.2019р. за порушення п. 31.47 ПДР України (встановлення в кабіні водія штор, які обмежують оглядовість з місця водія) оголошено попередження ( а.с.63-65); 7) наказ №272-к/тм від 04.12.2019р. за порушення п. 2.2.23 РІ (не зупинив автобус за сигналом контролера, не сприяв їм у проведенні контролю) - оголошено догану ( а.с.66-69).

Таким чином, попередня робота працівника свідчить про систематичність порушень ним вимог ПДР України, що завдали матеріальних збитків підприємству, про ігнорування вимог Робочої інструкції, про перешкоджання виконанню посадових обов`язків іншим працівникам підприємства. Також застосовані раніше двічі заходи впливу у вигляді попередження (без застосування заходів дисциплінарного стягнення) не дали бажаного результату і працівник продовжував порушувати свої трудові обов`язки.

З наказом № 240-к/тм від 22.10.2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений у строки, передбачені КЗпП.

Отже, в суді встановлено, що при винесенні наказу №240-к/тм від 22.10.2019 року відповідач дотримався порядку та строків застосування дисциплінарного стягнення, порушення, за яке притягнутий працівник віднесене до безпосередніх трудових обов`язків такого працівника, порушення допущене під час виконання трудових обов`язків, перед застосуванням дисциплінарного стягнення, роботодавець витребував письмові пояснення від працівника, врахував всі обставини вчинення порушення, до працівника застосовано один вид дисциплінарного стягнення - догана, що є найменш суворим з видів стягнення.

Твердження позивача про те, що з Робочою інструкцією водія автотранспортних засобів він не був ознайомлений, будь -яких інструктажів з безпеки дорожнього руху тощо, з ним не проводилось, спростовуються дослідженими в суді : контрольним листом № 325, листом проходження спеціальної підготовки і стажування водія, листом обліку стажування , листом проходження контрольної поїздки водія, наказом № 382-кп від 21.12.2017 р.,особовою карткою працівника, витягом з журналу інструктивних нарад з безпеки дорожнього руху, протоколом № 2 від 07.05.2019 р., витягом з журналу реєстрації періодичних інструктажів з безпеки руху ( а.с. 142 «а», 143-163).

На підставі встановлених в суді обставин в їх сукупності, норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 12,13,259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту « Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 16 жовтня 2020 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

07.10.2020