ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3599/20 Справа № 191/2857/17 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

25 вересня 2007 року батько склав заповіт, яким на випадок своєї смерті, заповів все своє майно своїй доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт нотаріально посвідчений.

02 серпня 2017 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що заяву про прийняття спадщини своєчасно вона не подала через те, що хворіла та знаходилася на стаціонарному лікуванні з 01 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року з діагнозом гіпертонічний криз 3 порядку.

Також позивачка посилається на те, що спадщина після смерті батька ніким не прийнята, Синельниківська міська рада не зверталася до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою. А тому в силу ч.3 ст. 1272 ЦК України просить визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 2/.

Відповідач позов не визнав вважає, що позивачка не скористалася своїм правом звернення до нотаріальної контори, а те, що вона хворіла з 01 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року з діагнозом гіпертонічний криз 3 порядку, не є поважною причиною для визначення додаткового строку, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі /а.с. 60-63, 104-105/.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визначено їй додатковий строк для подання до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 133-135/.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилається на те, що ОСОБА_2 є спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вона дійсно пропустила строк встановлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, оскільки після смерті батька здійснювала догляд за хворою матір`ю ОСОБА_4 та в період з 01.12.2015 року по 20.01.2016 року сама хворіла, що підтверджується показаннями свідків та довідкою.

З цим рішенням не погодився ОСОБА_1 , який продав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 140-144/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 21 липня 2015 року зроблено актовий запис № 307 /а.с. 4/.

За життя, а саме 25 вересня 2007 року, він склав заповіт, яким все належне йому майно заповів ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіт посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А. /а.с. 11/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП "Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації" /а.с. 8/.

Позивач ОСОБА_2 02 серпня 2017 року звернулася до Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою від 02 серпня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яке належало померлому ОСОБА_3 через пропущення нею шестимісячного строку /а.с. 15/.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є переходом прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вказувала, що хворіла та знаходилася на стаціонарному лікуванні з 01 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року з діагнозом гіпертонічний криз 3 порядку.

Суд першої інстанції задовольняючи позов також посилається на те, що позивачка пропустила строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, з поважних причин, оскільки після смерті батька хворіла в період з 01 грудня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 та здійснювала догляд за хворою матір`ю.

Але з таким висновком суду погодитися не можна

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичні обставини.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України), а суд на засадах загальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконання обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Вимогами часини 3 ст. 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачка пропустила строк, встановлений статтею 1270 ЦК України з поважних причин, так як позивачкою не надано доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів того, що з липня 2015 року після смерті батька, було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивачка не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, нам які посилається позивачка як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року - скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров