Провадження № 2/161/3959/20
У Х В А Л А

16 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Івасюта Л.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України , Міністерства юстиції України, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, Державної судової адміністрації України , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги - Міністерства розвитку громад та територій України, Луцька міська рада про відшкодування шкоди , завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури та досудового розслідування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом , просить встановити

невідповідність дій Офісу Генерального прокурора при утворенні Луцької місцевої прокуратури вимогам статті 9 Закону України «Про прокуратуру» , наслідком яких є недопустимість усіх доказів, зібраних на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000450; встановити невідповідність дій уповноважених осіб Національної поліції вимогам статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» при утворенні територіального органу поліції в місті Луцьку, наслідком яких є недопустимість усіх доказів, зібраних на стадії досудового розслідування у кримінальному внесеному до ЄРДР за №0000450; встановити невідповідність бездіяльності уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора , а саме: незабезпечення виконання ухвали слідчого судді від 10 вересня 2013 року щодо внесення відомостей до ЄРДР за ч.2 ст. 189 та ст.182 КК України, ухвали Луцького міськрайонного суду від 13.12.2012 року вимогам статті 13 Конвенції: встановити невідповідність бездіяльності уповноважених осіб Національної поліції , а саме: невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 23.08.2013р. за ст.182 та ч. 2 ст. 189 КК України вимогам статті 214 КПК України, не встановлення та не проведення допиту осіб, які вимагали у неї кошти щодо мети, мотивів та підстав вчинення ними вимагання коштів, обрання неефективного та неадекватного засобу правового захисту слідчим її прав; визнати в цілому невідповідність дій та бездіяльності прокурора при здійсненні прийнятті її заяви від 23.08.2013 року та здійснені процесуального керівництва у кримінальному провадженні за даною заявою вимогам статті 2 КПК України та статті 13 Конвенції; встановити невідповідність дій та бездіяльності державної організації Судова адміністрація України вимогам Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» при здійсненні державної реєстрації юридичної особи «Луцький міськрайонний суд Волинської області», наслідком яких гарантований КПК України судовий контроль за діями органів досудового розслідування у справі відразу був просто теоретичним та не надав перспективи успіху швидкого поновлення порушених прав; встановити невідповідність бездіяльності уповноважених осіб Міністерства юстиції вимогам Правил; встановити невідповідність бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини пункту 12 статті 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини»; стягнути з Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, Міністерства юстиції України, Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини, Державної судової адміністрації України, шляхом списання коштів в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень, заподіяної невідповідними національному законодавству та міжнародним актам, рішеннями, діями та бездіяльністю службових осіб прокуратури та досудового розслідування при прийнятті та реєстрації її заяви від 23 серпня 2013 року про вчинене кримінальне правопорушення відносно неї та не здійсненням протягом 7 (семи) днів досудового розслідування, вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 та ст. 182 КК України.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як випливає із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує дії та бездіяльність суб`єктів владних повноважень, при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, а отже такі заяви слід розглядати відповідно до вимог ст.303 КПК України.

Відповідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ряд позовних вимог ОСОБА_1 , і зокрема, щодо дій та бездіяльності Судової адміністрації України, уповноважених осіб Міністерства юстиції, Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як вони стосуються суб`єктів владних повноважень щодо здійснення ними публічно-владних управлінських функцій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір -спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналізуючи наведене, у відкритті провадження слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1. ч.1 ст. 19, 186, 260 ЦПК України, суддя-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України , Міністерства юстиції України, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, Державної судової адміністрації України , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги - Міністерства розвитку громад та територій України, Луцька міська рада про відшкодування шкоди , завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури та досудового розслідування, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 щодо її права на звернення в суд з вищевказаними позовними вимогами, в порядку ст.303 КПК України та КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Івасюта