Справа № 635/4001/19
Провадження № 2/635/1012/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Літінської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить визнати дійсним договір дарування ѕ частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від 26 квітня 2019 року без номеру; визнати за ОСОБА_1 право власності на ѕ частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що її матері - ОСОБА_2 належить на праві приватної власності ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 26 квітня 2019 між нею, ОСОБА_1 та відповідачем була досягнута згода по всім істотним умовам та укладеного договір дарування б/н на ѕ частини вищезазначеного житлового будинку. Позивач вказує, що 26 квітня 2019 відповідач передала їй відповідно до Акту прийому-передачі майна, яке передається дарувальником обдаровуваному по договору дарування б/н від 26 квітня 2019 року від 26.04.2019 р. б/н ключі від будинку, від гаражу та погребу та оригінали правовстановлюючих документів. Тобто, фактично умови договору були виконані у повному обсязі. Між нами було погоджено, що договір вони укладають в простій письмовій формі, а в найближчі дні засвідчуть договір нотаріально. Зазначає, що на її неодноразові звернення до відповідача звернутися до нотаріальної контори відповідач відмовлялася та вказала, що не може звернутися до нотаріальної контори, бо стан її здоров`я погіршився, через проблеми з коліном їй важко ходити, а також відсутній кадастровий номер на земельну ділянку під будинком, який є предметом договору дарування. За вказаних підстав вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 рроку позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.

09 липня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позов, відповідно до Якого вона вказує, що зв свого боку виконала всі умови по передачі будинку позивачу в користування передала ключі, оригінали документів, зробила підпис на договорі. Звертатися до нотаріальної контори для оформлення договору нотаріально та для кадастрового номеру не має наміру та не бачить сенсу, тому що не довіряє нотаріусам, вони дуже часто обманюють людей, не бачить ніякого сенсу в додатковому підпису нотаріусом їх із позивачем договору, та вважає, що договір є укладеним. Позивач в повній мірі користується будинком, а в неї проблеми зі здоров`ям, вона не має можливості весь день сидіти в нотаріальній конторі та чекати своєї черги. Крім того зазначає, що вона пенсіонерка і не має грошей на дуже дорогу послугу нотаріуса із підпису договору дарування.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

06 серпня 2019 року на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, 26 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування без номеру, за яким дарувальник ОСОБА_2 зобов`язується передати , а обдарований ОСОБА_1 зобов`язуться прийняти в дар належні дарувальнику ѕ частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

26 квітня 2019 відповідач передала їй відповідно до Акту прийому-передачі майна, яке передається дарувальником обдаровуваному по договору дарування б/н від 26 квітня 2019 року від 26.04.2019 р. б/н ключі від будинку, від гаражу та погребу та оригінали правовстановлюючих документів

Чинним законодавством України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Цивільний кодекс України передбачає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, за домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Нотаріальне посвідчення може бути вчинене лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим законодавством, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а сам правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Чинним законодавством України чітко визначено, які правочини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема до таких договорів віднесено договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна відповідно до положень статей 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 Цивільного кодексу України.

З урахуванням положень статей 16, 182, 640 ЦК України визначена частиною другою статті 220 ЦК України можливість визнання договору дійсним поширюється лише на ті договори, які підлягають тільки нотаріальному посвідченню, від якого сторона ухиляється, і не підлягають державній реєстрації; визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості суперечить законодавству, оскільки такий правочин підлягає обов`язковій державній реєстрації, а тому частина друга статті 220 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації», а відтак положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Відтак, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Також, відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дарування дійсним, скільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена.

Натомість визнання відповідачем позову спростовує посилання позивача на ухиляння відповідачем від нотаріального посвідчення спірного договору та вказує лише на небажання нотаріально посвідчувати договір відповідно до вимог законодавства.

Перевіривши в сукупності встановлені під час судового розгляду обставини у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, через недоведеність позивачем обставин, передбачених указаними нормами матеріального права, необхідних для визнання дійсним правочину.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12,13,81, 158, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИІВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 10 квітня 2020 року.

Суддя О.В.Назаренко