Провадження № 22-ц/802/979/20 Категорія: 84 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Опейда В. О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кирись З. Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Стецюка О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, ОСОБА_2 про визнання недійсним ордера на жиле приміщення за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним ордера на жиле приміщення. Позов мотивовано тим, що 11.04.2007 на спільному засіданні адміністрації та президії профкому працівників Волинського державного університету імені Лесі Українки прийнято рішення про надання ОСОБА_2 завідувачу сектору історичної літератури Волинського державного університету імені Лесі Українки, і їй асистенту кафедри музично-теоретичних дисциплін Волинського державного університету імені Лесі Українки, по ліжко-місцю в кімнаті № 912-2 гуртожитку № 5 Волинського державного університету імені Лесі Українки в м. Луцьку по АДРЕСА_1 . Вона зареєстрована у даному гуртожитку. 11.05.2016 ОСОБА_2 було видано ордер № 119 на жиле приміщення 1 кімнату пл. 12 кв. м (тепер кімната № НОМЕР_1 , раніше № 912-2) без її відселення та надання іншого жилого приміщення. Вона є одинокою матір`ю, на утриманні якої перебуває малолітня дитина ОСОБА_4 . Оспорюваний ордер виданий ОСОБА_2 на як фактично, так і юридично зайняту житлову площу. Вважає дії службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення ОСОБА_2 неправомірними, оскільки видача оспорюваного ордера порушила житлові права одинокої матері та її неповнолітньої дитини. Просила визнати недійсним ордер № 119 від 11.05.2016 на жиле приміщення, виданий ОСОБА_2 та стягнути з відповідачів в її користь судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Вказує, що при видачі оспорюваного ордера на жиле приміщення були допущені процедурні порушення, так як ордер виданий ОСОБА_2 на житлову площу, розташовану в гуртожитку, яку займає позивач у справі, без її відселення та надання їй іншого жилого приміщення, чим недотриманий встановлений законом порядок надання громадянам жилого приміщення в разі поліпшення їхніх житлових умов проживання, що є підставою відповідно до ст. 59 ЖК УРСР визнання недійсним ордера. Позивачем та відповідачем не подавалось клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відзиви на апеляційну скаргу в даній справі не подавались.

Відповідач Східноєвропейський національний університет імені Лесі Українки подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кирись З. Л. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Стецюк О.В. апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані належні та достатні докази на підтвердження недійсності оспорюваного ордера. Під час розгляду справи не встановлено подання недостовірних відомостей, а також неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення відповідачу, і таке, з урахуванням встановлених судом обставин вирішення питання покращення житлових умов позивача, не порушує прав інших громадян чи організацій.

З такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що згідно рішення спільного засідання адміністрації та президії профкому працівників Волинського державного університету імені Лесі Українки від 11 квітня 2007 року позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 надано по ліжко-місцю в кімнаті № 912-2 гуртожитку № 5 ВДУ імені Лесі Українки. ОСОБА_3 видано ВДУ ім.Л.Українки 03 травня 2007 року ордер № п3/18 на право зайняття житлового приміщення в гуртожитку університету. За вказаною адресою зареєстроване постійне місце проживання позивача.

11.05.2016 року відповідачем Східноєвропейським національним університетом ім.Л.Українки (раніше ВДУ ім.Л.Українки) відповідачу ОСОБА_2 було видано ордер № 119 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 12,0 кв. м, яке складається з однієї кімнати у комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

В гуртожитку була змінена нумерація кімнат з № 912-2 на № 104-2.

За положенням статі 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток (ст. 128 ЖК Української РСР).

Відповідно до ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Статтями 58, 59 ЖК України визначені підстави і порядок видачі ордера та визнання ордера на жиле приміщення недійсним, зокрема, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Гуртожиток № НОМЕР_2 в місті Луцьку на АДРЕСА_1 належить державі Україна в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на праві державної власності. Право оперативного управління належить Східноєвропейському національному університету імені Лесі Українки. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, виданим 22 березня 2011 року на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 17 березня 2011 року № 218-8, та Витягом про державну реєстрацію права власності від 25 травня 2011 року.

З повідомлення СНУ ім. Лесі Українки від 16.05.2018 №03-29/02/144 на заяву ОСОБА_3 від 16.04.2018 вбачається, що гуртожиток № 5 СНУ імені Лесі Українки у 2016 році набув статусу житлового будинку. Як зазначено в оспорюваному ордері на жиле приміщення підставою видачі ордеру є протокол № 2 від 18 квітня 2016 року та декларація на закінчення будівельних робіт.

Документів, які підтверджували б зміну статусу гуртожитку на житловий будинок на час видачі ордеру 11 травня 2016 року, а значить і законність видачі ордеру № 119 від 11 травня 2016 року Східноєвропейським національним університетом імені Лесі Українки на ім`я ОСОБА_2 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 12,0 кв. м, яке складається з однієї кімнати у комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_2 матеріали справи не містять.

Ордер, який було видано відповідачу ОСОБА_2 на одну кімнату, порушує житлові права позивача ОСОБА_3 , якій раніше було видано ордер на ліжко-місце в цій кімнаті і яка проживає та зареєстрована у ній. Позивач ОСОБА_3 на час видачі оспорюваного ордеру не була переселена в іншу кімнату гуртожитку, не виселена, не визнана такою, що втратила право користування спірною жилою кімнатою. Отже, ордер відповідачці ОСОБА_2 на право зайняття цілої кімнати було видано не на вільну кімнату, чим порушуються права позивача ОСОБА_3 . Право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним ордеру на підставі ст. 59 ЖК України.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження порушення судом першої інстанції порядку розгляду справ. Відповідно до ст.ст. 19, 274, 277 ЦПК України суд першої інстанції визначив, що дана справа є малозначною і вирішив про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в ухвалі про відкриття провадження у справі. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження не є обов`язковим. Даний спір у справі не відноситься до справ визначених ч. 4 ст. 274 ЦПК України, яка містить вичерпний перелік спорів, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом в сумі 768 грн 40 коп. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1152 грн 60 коп., по 960 грн 50 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним ордер № 119 від 11 травня 2016 року, виданий Східноєвропейським національним університетом імені Лесі Українки на ім`я ОСОБА_2 на право зайняття жилого приміщення жилою площею 12,0 кв. м, яке складається з однієї кімнати у комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки, ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судові витрати по 960,50 грн (дев`ятсот шістдесят гривень 50 копійок) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді