Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/369/20
Провадження 2-з/357/63/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 квітня 2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївській цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція Адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника позивача ТОВ Агрофірма "Матюші" Тетері С.І., у якій вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,1002 га з кадастровим номером :01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

Також заявник просить вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,1002 га з кадастровим номером :01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачем подано позов про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. Позивач вважає, що існує небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення по справі, про що свідчать дії Відповідача.

Так, відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,1002 га з кадастровим номером :01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

20.10.2014 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ Агрофірма "Матюші" договір оренди землі № б/н, за яким передала в оренду Позивачу Земельну ділянку ("Договір оренди").

Право оренди Товариства на Земельну ділянку, яке виникло на підставі Договору оренди, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.01.2016 року.

До лютого 2018 року Позивач користувався Земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином сплачував Відповідачу-1 орендну плату.

Проте, починаючи з лютого 2018 року Відповідач-1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ТОВ Агрофірма "Матюші" права користування Земельною ділянкою за Договором оренди.

28.02.2018 року ОСОБА_1 подано скаргу до Міністерства юстиції України, наказом № 729/5 від 15.03.2018 року Міністерство з формальних підстав скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди Товариства на земельну ділянку.

02.03.2018 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (далі також "Відповідач-7", "ТДВ "Шамраївський цукровий завод") Договір оренди землі № б/н, за яким передала останньому в оренду Земельну ділянку, а державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. здійснила державну реєстрацію права оренди на Земельну ділянку за Відповідачем-7.

Зважаючи на те, що підстав для розірвання Договору оренди в односторонньому порядку і передачі земельної ділянки в оренду іншому орендарю ТДВ "Шамраївський цукровий завод" у Відповідача-1 не було, ТОВ Агрофірма "Матюші" звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсними Договору оренди землі № б/н від 02.03.2018 року, укладеного між ТДВ "Шамраївський цукровий завод" та ОСОБА_1 , і скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за Відповідачем-7.

Водночас, після звернення Позивача до суду з метою захисту свого права оренди 05.01.2019 року ОСОБА_1 та ТДВ "Шамраївський цукровий завод" уклали Договір про надання права користування Земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким Відповідач-1 повторно передала Земельну ділянку у користування Відповідачу-7, але вже на праві емфітевзису ("Оспорюваний договір").

07.03.2019 року державний реєстратор Комунального підприємства "Агенція адміністративних послуг" Євко Володимир Володимирович (далі "Відповідач-8", "Державний реєстратор") прийняв щодо Земельної ділянки рішення про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо земельної ділянки за ТДВ "Шамраївський цукровий завод".

На підтвердження вищенаведених обставин Позивач надав суду копії інформаційної довідки з ДРРПНМ щодо Земельної ділянки, рішення Державного реєстратора та Оспорюваного договору, отриманих адвокатом Позивача з електронних матеріалів реєстраційної справи щодо Земельної ділянки у ДРРПНМ.

Позивач вважає, що Оспорюваний договір укладений з порушенням норм законодавства та Договору оренди, укладеного між ТОВ Агрофірма "Матюші" та ОСОБА_1 , а державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо Земельної ділянки за Відповідачем-7 проведено з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

При цьому, після укладення Відповідачем-1 і Відповідачем-7 оспорюваного договору та державної реєстрації права користування земельною ділянкою за цим договором, постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 року у справі № 357/7896/18 були вжиті заходи забезпечення позову ТОВ Агрофірма "Матюші", однак вони припинять свою дію 17.04.2020 року відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у зв`язку зі спливом дев`яноста днів з дня набрання судовим рішенням у справі № 357/7896/18 законної сили.

З огляду на це та зважаючи, що внаслідок недобросовісних дій ОСОБА_1 і ТДВ "Шамраївський цукровий завод" у межах справи №357/7896/18 не вдалося повністю відновити порушені права ТОВ Агрофірма "Матюші", Позивач просив вжити заходи забезпечення вже нового позову Товариства.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Оскільки, як убачається із матеріалів позову, спірне майно земельна ділянка, належить Відповідачеві та передана ним, тобто знаходиться за договором у користуванні іншої особи ТДВ "Шамраївський цукровий завод", то співмірним та відповідним способом забезпечення позову є саме накладення арешту на земельну ділянку.

З урахуванням вищевказаних доказів, що надані Позивачем, суд приходить до висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав Позивача. У цій частині вимоги Позивача є співмірними із предметом позову, а вид такого забезпечення відповідає позовним вимогам повністю. Тому вимоги про забезпечення позову є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом накладення арешту на земельну ділянку: площею 2,1002 га з кадастровим номером :01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

При цьому суд зауважує, що таке забезпечення позову має тимчасовий характер і спрямоване лише на запобігання розпорядженню майном та жодним чином не обмежує відповідача у праві користування, у томі числі здійснення господарської діяльності на спірній земельній ділянці.

У частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вищевказаної земельної ділянки заява задоволенню не підлягає. Такі вимоги фактично стосуються необмеженого та чітко не визначеного кола осіб, не є співмірними з предметом позову та не відповідають позовним вимогам.

Крім того, задоволення заяви в частині вимог про накладення арешту на спірну земельну ділянку, виключає можливість вчинення будь-яких реєстраційних дій та прийняття рішень про державну реєстрацію речових прав на вказане нерухоме майно.

Тому правових підстав для задоволення таких вимог у суду немає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149 153, 157, 260 261 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ТОВ Агрофірма "Матюші" про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,1002 га з кадастровим номером :01:014:0008, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204).

В частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ. П. Цукуров