Справа № 490/5034/20
н/п 2/490/3391/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

08 жовтня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

14.08.2020 року від адвоката Заболотькової А.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла позовна заява до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Положеннями ч.4 ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» повноваження адвоката, з яким укладено договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються в порядку, встановленому частиною третьою статті 21 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» повноваження адвоката підтверджуються дорученням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального законодавства.

Частинами 1, 4 статті 22 вказаного Закону визначено, що у разі неможливості надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокатом, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги укладає договір з адвокатом, включеним до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Повноваження адвоката, з яким укладено договір про надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються в порядку, встановленому частиною третьою статті 21 цього Закону.

Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення (частина друга статті 62 ЦПК України).

Згідно із ч. 7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність або інший документ, що підтверджує представника позивача.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви вона підписана адвокатом Заболотьковою А.В., як представником позивача ОСОБА_1 .

На підтвердження своїх повноважень адвокат Заболотькова А.В. додала до позовної заяви копію довіреності від 25.06.2020 року на представництво інтересів позивача Горбунової В.Ф., посвідченої директором Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі ч. 2 ст. 62 ЦПК України.

Інших доказів, що посвідчують повноваження адвоката Заболотькової А.В. на надання правової допомоги ОСОБА_1 , а саме: доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги, не надано.

Таким чином сама по собі довіреність від 25.06.2020 року на представництво інтересів позивача Горбунової В.Ф., посвідчена директором Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, за відсутності доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги , не підтверджує повноважень адвоката на подання позовної заяви.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 13 грудня 2019 року у справі №136/68/15-ц, від 17 серпня 2020 року у справі №644/5164/16-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву, зокрема, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки, ОСОБА_3 не надала відповідних документів згідно з вимогами ч.4 ст.62 ЦПК України та ч.3 ст.21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» на підтвердження його повноважень подавати на підписувати позовну заяву від імені позивача ОСОБА_1 , а тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова