Провадження № 6/522/282/20
У Х В А Л А

12 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25 лютого 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна.

Матеріали цивільної справи перебували на розгляді в суді апеляційної інстанції та повернулись до суду 1ї інстанції 23 квітня 2020 року.

Матеріали справи разом із заявою ОСОБА_1 були передані судді 28.04.2020 року.

Ухвалою суду 29.04.2020 року заяву було залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 29.04.2020 року заявником 08.09.2020року було подано уточнену заяву, а також докази про сплату судового збору.

Згідно обґрунтувань уточненої заяви, ОСОБА_1 просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно нього, посилаючись на те, що через існуючі обмеження він позбавлений можливості працювати за фахом моряком та отримувати достойні прибутки. Вказував, що на його утриманні знаходиться син, який навчається на контрактній основі, та непрацездатна мати похилого віку. Існуючі обмеження позбавляють його можливості належним чином забезпечувати членів його родини. Окрім того вважає, що виїзд за кордон у якості моряка може бути способом прискорення виконання рішення суду та остаточне погашення ним заборгованості перед стягувачем.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.09.2020 року.

Через відсутність доказів належного сповіщення сторін 18.09.2020 року розгляд справи був відкладений 06.10.2020 року. Розгляд справи 06.10.2020 року був відкладений на 12.10.2020 року за клопотанням сторін із наданням часу для ознайомлення з матеріалами справи.

До суду 09.10.2020 року надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , які фактично відповідають за змістом самій заяві про скасування відповідних обмежень.

Також представником приватного виконавця Притуляк В.М. Громадським О.В. 12.10.2020 року до суду був поданий письмовий відзив на заяву, згідно якого заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити.

У судовому засіданні 12.10.2020 року були присутні заявник ОСОБА_4 та представник приватного виконавця Громацький О.В..

Заявник подану заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що існуючі з 2016 року обмеження у праві виїзду за кордон перешкоджають йому працювати за фахом та отримувати належні заробітки для утримання членів своєї родини (сина та непрацездатної матері), а також належного та прискорення погашення боргу за відповідним виконавчими провадженнями. Вказував, що на даний час займається підприємницькою діяльністю та щомісячно частково виплачує борг. Проте йому необхідно працювати за фахом.

Представник приватного виконавця Громацький О.В. заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити, посилаючись на те, що відносно заявника вже три роки існують два виконавчі провадження та до останнього часу заявник робив все, щоб не платити. Він навіть змінив прізвище та досить тривалий час перетинав кордон (зокрема в 2019 році перетинав кордон 14 разів), допоки судом апеляційної інстанції не було встановлено, що це ним було зроблено умисно. Лише в серпні 2020 року ОСОБА_1 повернувся до України та почав потрохи лише щось виплачувати. Вважає, що обмеження є дієвим та підстав для його скасування не має.

Дослідивши матеріали справи, подане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2014 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Одеської області 19 лютого 2015 року (т.1 а.с.230), з ОСОБА_2 при поділі майна подружжя стягнуто на користь ОСОБА_3 1 920 612,87 грн., що є еквівалентом 71 691,41 доларів США. Також визнані об`єктами спільної сумісної власності сторін автомобіль «Тойота Фортунер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За ОСОБА_3 визнано право власності на автомобіль «Тойота Фортунер», реєстраційний номер НОМЕР_1 ..

Приморським районним суду м. Одеси 26 березня 2015 року видано виконавчий лист по справі № 522/29633/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 920 612,87 грн..

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 04.04.2016 року та постановлено нову ухвалу, якою подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. задоволено: обмежено у праві виїзду за межи України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12 березня 1998 року Іванівським РВУ МВС України в Одеській області , який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 до виконання зобов`язання за рішенням суду.

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , яке встановлене ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , яке встановлене ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яке встановлене ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року відмовлено (т.5, а.с.220-224).

У серпні 2019 року приватний виконавець Притуляк В.М. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення документів ОСОБА_1 (т.6, а.с.2-3).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року у задоволенні подання приватного виконавця Притялук В.М. було відмовлено (т.6, а.с.31).

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.03.2020 року було частково задоволено апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича:

- ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2019 року змінено;

- доповнено резолютивну частини ухвали абзацом наступного змісту:

Обмеження у тимчасовому праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , діють у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер закордонного паспорту НОМЕР_5 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 058;

- в решті ухвалу залишено без змін (т.6, а.с.73-76).

Апеляційним судом Одеської області за первісним розглядом питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 21.08.2018 року було встановлено наступні обставини:

- боржником виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/29633/13-ц від 26.03.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 920 612, 87 грн., протягом тривалого періоду з 2015 року не виконувалось;

- постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Цинєвим В.О. від 10.10.2017 року виконавчий лист № 522/29633/ виданий 26.03.2015 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1920612,87 грн., еквівалентні 71 691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 року 26,79 за 1 долар США, повернуто стягувачу, як частково виконаний у розмірі 9991,50 грн., виконавчий збір стягнуто у розмірі 999,17 грн. Припинено чинність арешту та розшук майна боржника, знято арешт з коштів (а.с.19);

- постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 11.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/29633/13-ц виданого 26.03.2015 року про стягнення з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 920 612 грн. 87 коп., еквівалентні 71 691,41 доларів США по курсу НБУ станом на 19.02.2015 року 26,79 грн.за 1 долар США.;

- боржник був належним чином повідомлений та обізнаний стосовно відкритого щодо нього виконавчого провадження, про що свідчить підпис від 24.10.2017 року на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.155);

- постановою виконавця від 02.02.2018 року за вихідн. № 497 було оголошено розшук зареєстрованих за боржником на праві власності транспортних засобів: автомобіль марки Тоуоіа Фортунер, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки ВАЗ 210994-20,2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- 15.02.2018 року боржник на прийомі у приватного виконавця написав заяву про те,що він обізнаний про свою заборгованість та зобов`язується сплатити її у найближчий час;

- згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстрованого нерухомого майна на території Виконавчого округу Одеської області не виявлено. Згідно відповіді на запит КП «БТІ Одеської міської ради» право власності на нерухоме майно за боржником по м. Одеса зареєстроване, - 1/4 частини квартири по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , але можливе співпадіння за П.І.Б., у зв`язку з відсутністю у організації даних по даті народження. Згідно відповіді ПФУ боржник на обліку не знаходиться, пенсію не отримує, згідно відповіді про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформація відсутня. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України відкритих рахунків у банківських установах за боржником не виявлено. За довідкою ДФС інформація стосовно боржників - фізичних осіб, щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває;

- проте, згідно наданої відповіді на запит виконавця від Файделіті Сьорвіз Сентре, Великобританія - 08.09.2017 року ОСОБА_2 було отримано грошову виплату у розмірі 20359,52 тис. дол.США.;

- боржник у заяві від 18.02.2018 року повідомляє приватного виконавця Притуляка В.М. про те, що йому відомо про стягнення з нього заборгованості, яку боржник обіцяв погасити найбличим часом. При цьому, боржник не надав пояснення стосовно місця знаходження належних йому автомобілів «Тойота Фортунер» НОМЕР_1 , 2006 року випуску та ВАЗ-08 року випуску, на які накладено арешт і які постановою приватного виконавця Притуляка В.М. оголошено у розшук;

Окрім того судом апеляційної інстанції 12.05.2016 року було встановлено, що боржник через два дні після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 грошових коштів, 21.02.2015 року подарував своїй матір"ї ОСОБА_6 належну йому квартиру АДРЕСА_4 , а 16.03.2015 року подарував їй належну йому квартиру АДРЕСА_5 .

А тому суд апеляційної інстанції в постанові від 21.08.2018 року виходив із того, боржник, маючи можливість виконати рішення суду, уникає (ухиляється від) виконання реального рішення суду, тому скасовувати обмеження у тимчасовій забороні виїзду за кордон, встановлене ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року є недоцільним, тим більше, що таке обмеження є тимчасове, до виконання боржником зобов`язань за рішенням суду.

Судом апеляційної інстанції 31.03.2020 року було встановлено, що згідно Свідоцтва про зміну імені від 20 січня 2018 року, ОСОБА_2 змінив прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , отримав на прізвище ОСОБА_8 закордонний паспорт та неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно листа приватного виконавця Притуляк В.М. від 09.10.2020 року, із моменту відкриття виконавчого провадження у період із 11.10.2017 року по 01.10.2020 року на рахунок приватного виконавця боржником була сплачена сума у розмірі 28 781, 02 грн.. Залишок боргу (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця) на 09.10.2020 року становить 2 076 316,52 грн.. Боржником було надано квитанцію про оплату від 02.07.2020 року на суму 6300, 00 грн., проте дані кошти перераховано на рахунок приватного виконавця, який було змінено 02.06.2020 року, тому дані грошові кошти не надійшли на рахунок приватного виконавця.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 09.10.2020 року, наданої на запит приватного виконавця, за період із 10.10.2017 року по 08.10.2020 року ОСОБА_4 перетинав 16 разів, останнього разу виїжджав 08.02.2020 року та повернувся до України 06.08.2020 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом із цим, суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5 статі 441 ЦПК України).

Так, згідно ч.5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

При цьому слід зауважити, що стаття 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

За викладених обставин, суд вбачає, що боржник, не зважаючи на існування відповідного обмеження у праві виїзду за кордон, протягом тривалого часу (з лютого 2020 до серпня 2020 року) перебував за межами України, будь-яких інших заходів щодо виконання зобов`язань за виконавчим листом (окрім виплат на суму 28 781, 02 грн. та на суму 6300 грн. за три роки) ним здійснено не було.

Зважаючи на те, що у боржника залишається непогашеною сума за вказаним виконавчим листом у розмірі 2 076 316, 62 грн. (з урахуванням винагороди приватному виконавцю), судом не встановлено обставин, які б спростували співмірність цілі застосованого обмежувального заходу, а також не надано доказів порушення справедливого балансу прав боржника перед стягувачем, суд приходить до висновку, що підстав для скасування відповідного обмеження у праві виїзду за межі України не має.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 3, ч.2 ст.5, 4-10, 11-13, 18, 19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 89, 247, 258-260, 354, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили із моменту її проголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 19.10.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.