Справа № 148/846/20
Провадження №2/148/537/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2010 рік. За цей період, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився позивач. В даний час позивач продовжує навчання у Вінницькому транспортному коледжі на другому курсі денного відділення за рахунок держбюджету. Він не має можливості влаштуватись на роботу у зв`язку з навчанням.

Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати досягнення позивачем повноліття та до моменту закінчення ним навчання, або до досягнення двадцятитрирічного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач стверджує, що відповідач є його батьком. Відповідач даний факт не заперечує, а тому суд вважає дану обставину встановленою.

Відповідно до копії паспорту громадянина України (а.с. 2), позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, повноліття він досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Вінницького транспортного коледжу № 317 від 24.09.2019 (а.с. 3), позивач ОСОБА_1 є студентом даного навчального закладу, навчається на другому курсі денного відділення за рахунок держбюджету, термін навчання триватиме з 01.09.2019 по 30.06.2022.

Згідно копії виконавчого листа, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 28.02.2013 (а.с. 4), з відповідача стягувались аліменти на користь ОСОБА_3 утримання сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивача, до повноліття останнього.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В судовому засіданні підтверджено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_1 , який після досягнення повноліття продовжує навчання. Отже, позивач має право на звернення до суду з даним позовом та право на стягнення аліментів на свою користь.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини, суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, а саме: відсутність можливості влаштуватись на роботу в зв`язку з наавчанням на денній формі та, відповідно, заробляти кошти на своє утримання, матеріальне становище відповідача, визнання ним позовних вимог. Тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, і відповідно втратив статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 15.06.2020, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти, в зв`язку з чим, вимога позивача про присудження аліментів з дати досягнення ним повноліття задоволенню не підлягає.

Визначаючи дату закінчення стягнення аліментів, суд враховує, що позивач досягне 23 років 21.04.2025, а закінчення навчання планується 30.06.2022, тому, оскільки закінчення навчання настане раніше ніж досягнення 23 років, суд стягує аліменти до закінчення позивачем навчання.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 6, 191, 199, 200 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 15.06.2020 і до закінчення навчання - 30.06.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: