УХВАЛА

16 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 370/607/20

провадження № 61-15064ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, в якому просив визнати незаконним наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України

від 11 лютого 2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на посаді заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України; стягнути з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 лютого 2020 року до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 червня

2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ № 7-к від 11 лютого 2020 року директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст. 38 КЗпП України та поновлено на посаді заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 11 лютого 2020 року.

Стягнуто з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі, тобто з 12 лютого 2020 року по 19 червня 2020 року, в сумі 187 225,28 грн.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 07 липня

2020 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року задоволено.

Роз`яснено, що обов`язок поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, покладено на посадову особу - директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (особа, яка виконує його обов`язки, шляхом скасування наказу № 7-к, від 11 лютого 2020 року та поновлення ОСОБА_1 на посаді).

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 червня

2020 року та ухвалу Макарівського районного суду Київської області

від 07 липня 2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено в повному обсязі.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду

від 23 вересня 2020 року в, яка не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої

статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання касаційної скарги,

заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної

скарги у частині оскарження судових рішень щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі ((187 225,28 грн х 1 %) х 200%)

3 744,50 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер.

р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходу бюджету 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 06 листопада

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська