Справа № 317/2515/20
Провадження № 2/317/921/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Яркіної С.В.,
за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У вересні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов, у якому зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 1994 року, посвідченого Запорізькою товарною біржею «Гилея» за номером 077/076 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 18.04.1994, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У зазначеному житловому будинку наразі зареєстрований відповідач по справі (син позивача) ОСОБА_2 , який з 2010 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. У зв`язку з реєстрацією відповідача в належному позивачу житловому будинку, останній позбавлений можливості оформити державну субсидію.
З огляду на вищевикладене позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 322, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належному йому будинку, порушує право власності останнього, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав.
Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Надав до суду письмові пояснення на позов, відповідно до яких просив суд розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства, без його участі.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 12 квітня 1994 року, посвідченого Запорізькою товарною біржею «Гилея» за номером 077/076 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 18.04.1994, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).
Відповідно до довідки № 4700 від 27.08.2020, виданої адміністратором відділу ЦНАП Широківської сільської ради, ОСОБА_1 , який зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає; син ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає; син ОСОБА_4 зареєстрований, але не мешкає (а.с. 8).
Згідно з Актом про фактичне проживання громадян, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , № 4699 від 27.08.2020, комісією у складі: старости Августинівського старостинського округу Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Шевчука А.П., депутата Широківської сільської ради Прокоф`єва С.О., адміністратора відділу ЦНАП Широківської сільської ради Гусака О.В., за участі мешканців вулиці Першотравневої села Світанок, встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані: господар ОСОБА_1 - постійно проживає; його дружина ОСОБА_3 постійно проживає з 09.08.1994; син ОСОБА_4 не проживає з 2016 року, мешкає у АДРЕСА_2 ; син ОСОБА_2 постійно не проживає з травня 2010 року по теперішній час, виїхав за межі країни (а.с. 9).
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Беручи до уваги те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач, який є його сином, не проживає у зазначеному будинку більше одного року (а саме з 2010 року), у добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації з належного позивачу будинку, тим самим порушуючи конституційне право останнього, як власника даного будинку, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про відшкодування судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача 840,80 грн. на користь позивача в рахунок відшкодування суми сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 16, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Яркіна