Дата документу 15.10.2020 Справа № 336/7603/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7603/13 Головуючий у 1 інстанції Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/3014/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В..

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2012 року, позов задоволено частково.

04 березня 2013 року на адресу позивача направлено виконавчий лист № 0827/3810/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 284 883,20 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

09 вересня 2013 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В заяві зазначено про те, що 17 грудня 2012 року між заявником ПАТ «АК ПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно договору Банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, отже внаслідок укладення вищевказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора/стягувача за виконавчим листом.

На підставі викладеного просило суд замінити сторону виконавчого провадження у справі № 0827/3810/2011 а саме ПАТ «АК ПІБ» на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача виконавчого провадження ВП № 39270515, відкритого на підставі виданого 04.03.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя виконавчого листа № 0827/3810/2011, ПАТ «АК ПІБ» - його правонаступником ТОВ «Кредитні ініціативи»,

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норми процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не встановлено факт переходу права вимоги від ПАТ «АКПІБ» до ТОВ «кредитні ініціативи»

Наявна в матеріалах справи копія договору відступлення права вимоги є неповною.

Судом першої інстанції не було досліджено чи внесено ТОВ «Кредитні ініціативи» до державного реєстру фінансових установи на момент укладення договору від 17.12.2012 року б/н.

Неповідомлення його про дату час та місце розгляду справи позбавило його права надати свої обґрунтовані заперечення.

ПАТ «АКПІБ» надало суджу відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 04.03.2013 року видано виконавчий лист № 0827/3810/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 284 883,20 грн. та судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

17 грудня 2012 року між заявником ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно договору Банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, отже внаслідок укладення вищевказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора/стягувача за виконавчим листом.

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року Банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, з моменту відступлення банком новому кредитору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для нового кредитора та вважаються наданими йому.

Згідно ст. 378 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) та у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Звертаючись з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні ПАТ «АКПІБ» надано було до суду належним чином завірену копію договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, за яким Банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, відповідно до якого новим кредитором за Кредитним договором № 114/кф-07к від 03.12.2007 p., укладеного з. ОСОБА_1 , стало ТОВ «Кредитні ініціативи», таким чином, внаслідок укладення вищевказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора/стягувача за виконавчим листом (а.с.245-250).

До відзиву на апеляційну скаргу представником ПАТ «Промінвестбанку» надано належним чином завірені наступні документи: договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, витяг з реєстру позичальників.

Відповідно до п 2.2 Договору відступлення права вимоги, Новий кредитор набуває всіх прав вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових зобов`язань та інших зобов`язань.

Згідно п. 9.1 Договору відступлення права вимоги, Новий кредитор набуває всіх прав як процесуального правонаступника Первісного кредитора за будь-якими та всіма цивільними, господарськими спорами між Первісним кредитором та Позичальником та/або третіми особами, що випливають з переданих прав вимоги та відповідних Кредитним договорів забезпечення, які знаходяться на стадії судового розгляду або виконавчого провадження.

Згідно п. 9.2 Договору відступлення права вимоги, передача кредитної документації відбувається протягом 4 (чотирьох) місяців з дати Договору.

Необхідно звернути увагу на зміст п. 9.7 та п. 9.8 Договору відступлення права вимоги, які передбачають, що Первісний кредитор зобов`язаний надати суду або державному виконавцю відповідне клопотання про процесуальне правонаступництво або інший документ, який підтверджує факт процесуального правонаступництва. Також Первісний Кредитор зобов`язаний надати Новому Кредитору довіреність на представництво Певісного Кредитора в судах та органах виконавчої служби з метою здійснення Новим Кредитором процесуальних дій щодо стягнення заборгованості за Кредитними Договорами за формою погодженою між Первісним Кредитором та Новим Кредитором.

Крім цього, в п. 10.2 Договору відступлення права вимоги зазначено наступне:

- Новий Кредитор є юридичною особою - фінансовою установою, створеною за законодавством України, наділеною достатнім обсягом правоздатності для укладення та виконання цього Договору.

- він має необхідні дозволи та статус для укладення та виконання Договору, включаючи, але без обмежень, для обслуговування кредитних договорів у іноземній валюті та отримання від Первісного кредитора помилково сплачених коштів у іноземній валюті, та не потребує жодних додаткових дозволів та погоджень органів державної влади чи третіх осіб, в тому числі фінансових установ.

Колегією суддів встановлено, що усі вимоги та умови Договору відступлення права вимоги були виконані обома сторонами договору, як Первісним кредитором - ПАТ «Промінвестбанк», так і Новим Кредитором - ТОВ «Кредитні ініціативи».

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених вимог та набрання законної сили судового рішення та відкритого на підставі нього виконавчого провадження.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, який відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18, і від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18, Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

В апеляційній скарзі скаржник, як на підставу скасування ухвали вказує на те, що суд порушив його право на участь у судовому засіданні, він не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні пов`язаному з виконанням кредитного договору.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням.

Тобто, законодавець не пов`язує заміну кредитора в зобов`язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов`язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв`язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов`язання боржником первісному кредитору.

Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч.1 ст.15 закону України «Про виконавче провадження» - сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Згідно ст. 18 ЦПК У країни, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території У країни, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Процесуальні питання, пов`язанні з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом 6 ЦПК України, зокрема ст.442. У ч. 1 ст. 442 ЦПК України зазначено: у разі вибуття, однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; ч.2 ст. 442 ЦПК України - заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

При цьому, згідно ст. 378 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд розглядає заяву про заміну сторони правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Таким чином доводи заявника в апеляційній скарзі і в цій частині на увагу не заслуговують, заміна стягувача не порушує прав боржника та не може звільняти від виконання обов`язків.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі на те, що заявником не було надано жодного доказу того, що відбулось відступлення право вимоги заборгованості по кредитному договору, а апелянт як сторона даних правовідносин не отримував жодних документів про те, що між первісним кредитором було укладено будь-які договори правонаступництва, що є порушенням договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи заяву суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази та заперечення, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: