Справа № 663/1091/20
Провадження № 2/663/527/20
УХВАЛА

12 жовтня 2020 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Шульги К. М.

секретаря Миронюк М. М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Скадовського районного суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності, в якій позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , укладених 24.07.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також витребувати від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 будівельні матеріали у вигляді житлового будинку та земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Канібор С. І. підтримав раніше подану ним заяву про залишення позову без руху, яку мотивовано тим, що поданий позов не відповідає вимогам п.3, 8, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються; наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи; підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також звернув увагу, що позивачем заявлено вимогу витребування будівельних матеріалів у виді житлового будинку та земельної ділянки, що є вимогами майнового характеру, тоді як при зверненні до суду сплачено судовий збір як за вимогами немайнового характеру. Посилаючись на положення ч.11 ст.187 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №9901/68/19 (провадження №11-315заі19), просить залишити позов без руху.

Відповідач ОСОБА_3 погодився з позицією адвоката, не заперечував проти задоволення вказаної заяви.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 проти залишення позову без руху заперечував, пояснив, що позивачкою не подано іншого позову до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та про стягнення судових витрат позовну вимогу не заявляв. Щодо оригіналів доказів пояснив, що позовні вимоги обґрунтовуються в тому числі рішеннями судів, якими встановлено певні обставини, що вже не потребують доказування. Щодо зазначення ціни позову пояснив, що позивачка позбавлена можливості визначити вартість витребуваного майна, оскільки воно вибуло з її володіння.

Позивач ОСОБА_1 підтримала представника, доповнень не заявила.

Вислухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву, суд приходить до наступного.

Ухвалою суду від 22.04.2020 відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачами відзив на позов не подано.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ неодноразово визначалось, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права». Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити позивача права звертатись до суду.

Суд вважає, що надмірний формалізм до форми і змісту позовної заяви порушує право позивача на доступ до правосуддя, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 18.12.2018 у справі № 761/5894/17.

Враховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про залишення позову без руху, що узгоджується із засадою (принципом) верховенства права, є за даних обставин справедливим та таким, що виправдовує правомірні сподівання особи на розгляд її справи судом у розумний строк.

Керуючись ст.ст.175, 177, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Канібора С. І. про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Шульга