єдиний унікальний номер справи 423/554/20
номер провадження 2/423/278/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Сороки В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Степанової О.В. ,

представника відповідача Стреляної Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №423/554/20 за позовом представника позивача Степанової Ольги Володимирівни, яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги в інтересах ОСОБА_1 , до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення нарахованої, але не виплаченої надбавки за вислугу років,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що працював на різних посадах у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» з 04.09.1989 по 31.01.2020. За час роботи був нагороджений неодноразово за сумлінну працю та особистий внесок у розвиток вугільної галузі.

Наказом від 31.01.2020 №143/тр його було звільнено з 31.01.2020 згідно п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані.

Вважає звільнення незаконним, оскільки заперечує факт перебування на роботі в нетверезому стані. Дійно 29.01.2020 знаходився на робочому місці в приміщенні нарядної підземної дільниці вентиляції та техніки безпеки (дільниця ВТБ) шахти «Гірська» разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому саме ОСОБА_3 наполягав на вживанні спиртних напоїв, бо за його словами він «поминав матір». Позивач ані 29.01.2020, ані напередодні алкогольні напої не вживав. Приблизно о 16-45 годині до приміщення дільниці ВТБ увійшов заступник директора з охорони праці ОСОБА_5 , звинуватив їх у вживанні алкоголю, після чого повернувся з медичною сестрою ОСОБА_6 , яка принесла з собою «Алкотест 6510». Після цього, за наказом ОСОБА_5 всі почергово почали видихати повітря у прилад: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потім ОСОБА_1 . Склали якийсь документ. ОСОБА_1 написав пояснення, у яких заперечував факт перебування у стані сп`яніння, однак огляд у медичному закладі йому не запропонували. ОСОБА_1 було відсторонено від роботи, однак він продовжив працювати до закінчення зміни, наказ про відсторонення отримав лише 13.02.2020 за заявою. З актом, складеним медичною сестрою, ознайомлений не був, що позбавило його можливості самостійно звернутися до медичного закладу з метою огляду на стан сп`яніння.

30.01.2020 позивача повідомили про необхідність бути присутнім на засіданні профкому, однак засідання фактично не відбулося, бо виник скандал, голосування у присутності ОСОБА_1 не було.

Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки воно відбулось з порушенням вимог чинного законодавства.

Причиною такого звільнення, за твердженням позивача, є конфлікт між ним та директором шахти ОСОБА_7 з приводу активної позиції ОСОБА_1 у трудових відносинах.

03.03.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 30.03.2020.

24.03.2020 у встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав. Наказом по шахті від 08.01.2020 №37/тр визначено порядок огляду працівників на стан алкогольного сп`яніння та утворено комісію по проведенню тестування працівників за допомогою вимірювального приладу «Алкотест-6510». Крім того, п. 7.7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку також передбачено проведення тестування робітників на предмет алкогольного сп`яніння вимірювальним приладом «Алкотест-6510». 29.01.2020 у 2-гу зміну о 16-45 год. інженерно-технічні працівники шахти: начальник зміни виробничої служби ОСОБА_1 , заступник начальника дільниці ВТБ ОСОБА_3 , завідувач складу вибухових матеріалів ОСОБА_4 знаходились на території шахти, в нарядній підземної дільниці ВТБ, і розпивали алкогольні напої. Комісією у складі медичної сестри ОСОБА_6 , в.о. заступника директора з виробництва ОСОБА_8 , заступником директора з ОП ОСОБА_5 в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мали стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, різку зміну забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінку, що не відповідає обстановці. На підставі видимих ознак алкогольного сп`яніння застосовано вимірювальний прилад «Алкотест-6510», за результатами якого у повітрі, що видихав ОСОБА_1 , вміст алкоголю складає 0,7 %о. Після цього членами комісії був складений відповідний акт. ОСОБА_1 погодився на проведення перевірки із застосуванням газоаналізатора, зауважень щодо результатів тесту не надав. За спростуванням результатів тесту до медичної установи не звертався, хоча мав таку можливість, так як був відсторонений від роботи, що підтверджується табелем обліку робочого часу за січень 2020 року. Крім того, факт перебування позивача у стані сп`яніння можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Так як позивач є членом первинної профспілкової організації працівників вугільної промисловості шахти «Гірська», то рішенням профкому від 31.01.2020 надано згоду на його звільнення за п.7 ст. 40 КЗпП України. 31.01.2020 наказом 143/тр позивача звільнено з роботи з цих підстав. ОСОБА_3 звільнений 31.01.2020 за власним бажанням, до ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення не застосовано, оскільки він перебував 29.01.2020 на підприємстві у свій не робочий час. Вважає звільнення таким, що відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, додавши, що 29.01.2020 зайшов у наряду дільниці ВТБ, де ОСОБА_3 запропонував вжити спиртні напої, пом`янути його матір. ОСОБА_3 попросив ОСОБА_9 придати спиртні напої. ОСОБА_9 пішов, не зачинивши двері. О 16-45 годині до приміщення зайшов ОСОБА_5 , потім повернувся з медсестрою та почав тестування алкотестом. Медсестра документів на прилад не показала. Тестували спочатку ОСОБА_3 , потім ОСОБА_4 , потім його. Мундштуки не змінювали, тому вважає, що результат тесту є хибним. ОСОБА_5 викликав усіх начальників по списку 1, щоб спровокувати його на неадекватну поведінку. Наказу про відсторонення від роботи не бачив. Шанса звернутися у лікарню для огляду йому не дали. Засідання профкому 31.01.2020 були зі скандалом, голосування не було. Вдруге засідання профкому проведено 07.02.2020 у його присутності, всі 15 членів проголосували проти нього. Вважає звільнення незаконним.

Представник позивача підтримала позов, наголосивши, що акт огляду від 29.01.20 містить позначку «дорівнює/приблизно 0,7%о» щодо результату тесту позивача, що вже ставить акт під сумнів. Позивача з актом не ознайомили. Ситуація була спровокована ОСОБА_3 , який спонукав позивача знаходитись у цьому приміщенні, хоча у ОСОБА_3 виявлено сильний ступінь сп`яніння. Докази вживання позивачем спиртних напоїв відсутні.

Представник відповідача позов не визнала, у вступному слові виклала зміст відзиву, доповнивши, що позивачу також пропонувалося звільнення за власним бажанням, однак він відмовився. Мундштук на алкотестері кожному з працівників надавався індивідуальний. Позивач був ознайомлений з актом огляду на стан сп`яніння. Засідання профкому 31.01.2020 було проведено та ухвалено одноголосне рішення про надання згоди на звільнення. Позивач був присутній на засіданні, але зчинив сварку та покинув засідання. Після того, як він пішов, було проведено голосування. Це рішення було направлено роботодавцю. Після звільнення позивач звертався до профкому провести ще одне засідання із голосуванням у його присутності, так як не вірив, що рішення прийнято одноголосно. Хоча це і не передбачено законодавством, однак за заявою ОСОБА_1 07.02.2020 було повторно проведено засідання профкому, де у його присутності члени профкому знову одностайно проголосували за згоду на звільнення. Це засідання проходило без повідомлення про нього адміністрації шахти.

Суд, вислухавши сторони, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач 01.02.1993 був прийнятий на роботу у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля» підземним гірничим майстром дільниці вентиляції і техніки безпеки з повним робочим днем під землею, працював на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-16).

31.01.2020 наказом директора ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля» №143/тр позивача звільнено з посади начальника зміни виробничої служби з 31.01.2020 за появу на роботі у нетверезому стані, п.7 ст. 40 КЗпП України.

Підставою наказу зазначено доповідна записка в.о. директора з виробництва ОСОБА_8 від 29.01.2020, доповідна записка заступника директора з охорони праці ОСОБА_5 від 30.01.2020, акт медичного огляду про встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від 29.01.2020, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 29.01.2020, зареєстрована за №277, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 30.01.2020, зареєстрована за №278, пояснювальна записка ОСОБА_4 від 30.01.2020, зареєстрована за №300, акт повідомлення ОСОБА_1 про його явку на засідання профкому ППОВПВ від 29.01.2020, наказ про відсторонення від роботи ОСОБА_1 від 29.01.2020, витяг з протоколу засідання профкому ППОПВП від 31.01.2020 (а.с.39).

Наказом директора ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля» від 29.01.2020 №43-к/тр позивача відсторонено від роботи 29.01.2020 з 16-45 (а.с.33).

Згідно копії протоколу №3 від 31.01.2020 професійний комітет первинної профспілкової організації працівників вугільної промисловості шахти «Гірська» надав згоду на звільнення за п.7 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 за появу на роботі у нетверезому стані, що підтверджується актом від 29.01.2020 без номера (а.с.136).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами і доповненнями), вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Перебування позивача на роботі у нетверезому стані підтверджено у судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що працює в.о. заступника директора по виробництву ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля», з позивачем має робочі стосунки, дружніх чи неприязних не має. 29.01.2020 його викликали на роботу та повідомили, що начальник зміни перебуває у нетверезому стані. Він прийшов на роботу, позивача та інших оглянули за допомогою алкотестера. Попросили позивача залишити робту, він пішов, але через деякий час повернувся. Огляд проводився у медпункті, де були присутні ОСОБА_5 та медична сестра. Медична сестра склала акт, що у ОСОБА_1 виявлено стан сп`яніння. Він підписав акт, однак безпосередньо під час огляду ОСОБА_1 присутній не був. Підписав акт, бо два інших члена комісії засвідчили огляд. Зателефонував у жетонну, щоб ОСОБА_1 не допускали до роботи. У позивача було явно видно ознаки сп`яніння: явний «свіжий» запах алкоголю з ротової порожнини, неадекватна поведінка: поводив себе агресивно, багато кричав, був збуджений. Розцінив цю поведінку саме як наслідок сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працював у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля» до 31.01.2020 на посаді заступника начальника дільниці ВТБ. З позивачем були однокласниками, товаришували. 29.01.2020 зібрались у нарядній він, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вжити спиртні напої. Це запропонував він (свідок), оскільки була річниця смерті його матері. Ніхто не відмовився. Попросив ОСОБА_9 купити горілку, ОСОБА_9 привіз. Почали втрьох вживати спиртні напої. Зайшов ОСОБА_5 побачив їжу на столі, потім повернувся з медсестрою. Всіх освідували. В алкотестер дихав перший, результат показав сп`яніння більше 2 проміле. Після нього огляд проходив ОСОБА_4 , потім ОСОБА_1 , у його присутності. Кожному давали індивідуальний запакований мундштук. ОСОБА_1 , як і всі, пив зі скляної рюмки. Наливали всім однаково. Результати показали різний ступінь сп`яніння, бо у кожного різна конституція тіла, різний організм. Він не міцної статури. Його зміна вже закінчилась на той час, тому він після огляду пішов додому. До нього не застосовували дисциплінарне стягнення, бо він зразу написав заяву про звільнення у зв`язку з переходом на пенсію. Якби не цей випадок, звільнився б пізніше. Однак намір звільнитися мав вже до цього.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працює завідувачем складом дільниці ВР у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля», стосунки з позивачем не підтримує. 29.01.2020, приблизно після 15-00 години, прийшов на шахту у свій неробочий час, щоб зняти кошти з банкомату. Побачив ОСОБА_3 , який запросив до нарядної, щоб потім разом піти додому. Зайшов у нарядну, там був ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Спиртне вже було на столі: ціла пляшка горілки. Запропонували випити, щоб пом`янути батьків. Випили майже 0,5 л горілки. Пили всі практично порівну зі скляних рюмок. Ніхто не відмовлявся. ОСОБА_1 вживав спиртне як всі. Потім у приміщення зайшов ОСОБА_5 , покликав медсестру. Всіх освідували. Трубочки на алкотестер були для кожного окремі. Була перевірка з цього приводу, чому він перебував на шахті у неробочий час. Писав пояснювальну.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що працює медичною сестрою поверхневою у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля», має середню медичну освіту по спеціальності медсестра, що підтверджується дипломом на її дошлюбне прізвище ОСОБА_12 . З позивачем підтримувала робочі стосунки. 29.01.2020 була зміні, її викликали до приміщення нарядної дільниці ВТБ для освідування присутніх там ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Освідування провела о 16-45 год. приладом «Алкотест-6510». Прилад показав стан сп`яніння у ОСОБА_1 0,7%о, у ОСОБА_4 - 1,03 %о, у ОСОБА_3 - 2,5 %о. Коли вона зайшла у приміщення, вже все було прибрано, але запах алкоголю у приміщенні був. Всі втрьох були обурені. Запах алкоголю чула від усіх трьох осіб. Акт склала вже у медпункті у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . При огляді в нарядній ОСОБА_8 присутній не був. ОСОБА_1 дихав у прилад 3-4 рази, бо перші 2-3 рази дихав не вірно. Мундштук у кожного був окремий, вони перед кожним з них їх розпаковувала. ОСОБА_1 обурювався фактом освідування. Вона працює саме на цій посаді 8 років. З 2008 року до посадової інструкції ввели обов`язок проводити освідування на стан сп`яніння. Спеціальні курси не проходила. В акті вказала позначку «дорівнює/приблизно» 0,7 проміле, бо так вказано у керівництві на алкотест. У позивача було почервоніння обличчя, збуджений стан, «свіжий» запах спиртного з ротової порожнини. Склала три акти на всіх трьох осіб.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що працює заступником директора з охорони праці у ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля». З позивачем були робочі стосунки. 29.01.2020 близько 17-00 години йшов по коридору, помітив відчинені двері до нарядної дільниці ВТБ. Зайшов, у приміщенні були ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . На столі стояли рюмки з рідиною, цитрусові. У приміщенні був запах алкоголю. На його питання ОСОБА_4 відповів, що він не на зміні, а двоє інших були на роботі. Зробив зауваження та покликав медсестру. Прилад показав стан сп`яніння у всіх трьох. Потім викликав начальників за списком 1, щоб вони вжили заходів до підлеглих. ОСОБА_1 , як начальник зміни, мав бути за пультом та керувати зміною. Після цього ОСОБА_1 відсторонили, однак він з роботи не пішов. ОСОБА_1 почав поводитися агресивно, закидати йому, що він щось «винюхує». Процес вживання спиртного особисто не бачив. Візуальних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не бачив. Освідування проводили у приміщенні нарядної, там же почали складати акти, потім перейшли до медпункту. Він підписував акт. При складенні акту був і ОСОБА_8 . Медсестра у його присутності проводила огляд. Кожному з трьох дала окремий мундштук. ОСОБА_1 дихав декілька разів, бо спочатку намагався уникнути цього, не видихав повітря, а вдихав. При складенні акту ОСОБА_1 був присутній. Копію акту він не вимагав. Неприязних стосунків з ОСОБА_1 не має.

Окрім того, факт перебування позивача на роботі у нетверезому стані підтверджується доповідною в.о. заступника директора по виробництву ОСОБА_8 від 29.01.2020, згідно якої 29.01.2020 виявлено ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, доповідною заступника директора з охорони праці ОСОБА_5 від 30.01.2020, згідно якої 29.01.2020 ним було виявлено ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у нетверезому стані, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , згідно яких він вживав спиртні напої 29.01.2020 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 29, 34, 36).

Суд вважає недопустимим доказом Акт медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, складений 29.01.2020, у зв`язку з порушенням порядку його складення (а.с.30).

Так, наказом директора ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля» №37/тр від 08.01.2020, запроваджено тестування працівників шахти на предмет алкогольного сп`яніння вимірювальним приладом «Алкотест-6510» (а.с.66).

Наказ видано відповідно до п. 7.7. Правил внутрішнього трудового розпорядку, які є додатком 8 до Колективного договору Шахти «Гірська» ДП «Первомайськвугілля» на 2009-2013, продовженого згідно ст. 17 КЗпП України.

Цим же наказом визначено осіб, які мають право проводити тестування, та вимоги щодо складення акту у разі виявлення вмісту алкоголю у повітрі, що видихається: у присутності не менше трьох свідків.

Акт від 29.01.2020 щодо позивача, із вказівкою «освідуваний у присутності:», підписаний ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Однак, у судовому засіданні встановлено, що позивач був оглянутий у відсутність ОСОБА_8 , що свідчить про недопустимість акту як доказу.

Також суд зазначає, що процедура огляду на стан сп`яніння роботодавцем працівника не регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, оскільки цією інструкцією визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів.

Суд вважає, що у даному випадку процедура огляду на стан сп`яніння не регулюється Тимчасовою інструкцією про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затвердженою наказом МОЗ СРСР 01.08.1988 № 06-14/33-14, на яку посилається представник позивача.

Так, цією інструкцією, яка є чинною, регламентовано медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння у випадках, зокрема, коли закон передбачає дисциплінарну, адміністративну відповідальність за споживання алкоголю, або перебування в стані сп`яніння; розпивання спиртних напоїв на роботі.

Однак, інструкцією, яка не змінювалась з 1988 року, передбачено виключно медичні методи встановлення стану сп`яніння, які існували на той час. У зв`язку із застосуванням саме медичних методів, інструкцією висувалась вимога до кваліфікації медичних працівників, які здійснювали огляд.

Огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізаторів цією інструкцією не передбачений, а тому вона не може бути застосована до процедури огляду за допомогою такого приладу.

Окрім того, застосування газоаналізатора не передбачає вимог до кваліфікації (медичної) особи, яка здійснює огляд, що підтверджується зокрема Інструкцією від 09.11.2015 №1452/735, згідно якої такий огляд можуть проводити працівники поліції.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992).

Отже, наведеними вище показами свідків, письмовими доказами підтверджується перебування позивача на роботі у нетверезому стані.

Посилання представника позивача на те, що свідки обмовили позивача через конфлікт між ОСОБА_1 та керівництвом шахти, не підтверджуються наданими суду доказами.

Покази свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, не суперечать один одному, а також поясненням ОСОБА_1 щодо обставин 29.01.2020 (за виключенням факту вживання позивачем спиртних напоїв), та узгоджуються з іншими доказами, тому у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

Представником відповідача та свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні надано логічне пояснення не застосування до свідків дисциплінарного стягнення: у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 за власним бажанням (яке пропонувалось і позивачу) та у зв`язку з вживанням ОСОБА_4 спиртних напоїв не у робочий час.

Відповідачем не порушено порядок звільнення позивача.

Так, на вимогу ст. 149 КЗпП України позивачем надано письмові пояснення від 29.01.2020 та від 30.01.2020 (а.с. 31, 35).

При цьому, суд звертає увагу, що у письмових поясненнях від 29.01.2020 позивач посилався на невірні покази приладу, а у поясненнях від 30.01.2020 позивач вже вказав на вживання ним спиртовмісних ліків.

Згідно ч.3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Суд вважає, що вказані вимоги відповідачем не порушено, оскільки, хоча позивач мав бездоганну роботу на підприємстві з 1993 року, однак враховуючи, що ВП «Шахта «Гірська» є підприємством з важкими і шкідливими умовами праці, де здійснюються роботи з підвищеною небезпекою, а позивач займав посаду начальника зміни, наділений організаційно-розпорядчими функціями, то звільнення за вчинення цього дисциплінарного проступку не є неспівмірним.

Згідно ст. 43 КЗпП України звільнення проведено за наявності згоди профспілкового органу, що підтверджується протоколом №3 від 31.01.2020 (а.с.136).

Повноваження в.о. голови профкому ОСОБА_13 підтверджено протоколом №1 від 11.01.2020 засідання профкому щодо покладення обов`язків в.о. голови на ОСОБА_13 на час відпустки ОСОБА_14 , наказом №32-к/тр від 21.01.2020 про увільнення ОСОБА_13 від основної роботи на час виконання обов`язків голови профспілки (а.с.184, 188).

Позивач був попереджений про час та місце засідання профкому, був присутній на ньому, однак покинув засідання до його закінчення, що підтверджується сторонами.

Проведення профкомом 07.02.2020 другого засідання з цього питання не впливає на законність звільнення позивача, оскільки роботодавець на час звільнення отримав згоду від профкому.

Також суд зазначає, що наказ про відсторонення позивача від роботи від 29.01.2020, як зазначив свідок ОСОБА_8 , дійсно був письмово виданий лише наступного дня 30.01.2020. Однак, за пунктом 7 статті 40 КЗпП України можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки (п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992).

Надбавка за вислугу років за січень 2020 року позивачу не нарахована у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді звільнення у січні 2020 року (а.с.59).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача у повному обсязі.

Судовий збір згідно ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 ч.1 п.7, 43, 147-149 КЗпП України, ст. 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Степанової Ольги Володимирівни , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги в інтересах ОСОБА_1 , до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення нарахованої, але не виплаченої надбавки за вислугу років відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та проголошено 19.10.2020.

Суддя: І.В. Лизенко