Справа № 226/3428/19

Справа № 226/3428/19
Провадження № 2/226/65/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, в обґрунтування якого після внесення змін до позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . У шестимісячний строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Мирноградського міського нотаріального округу Богатова С.Г., який 07.02.2019 завів та зареєстрував у спадковому реєстрі спадкову справу. Спадкове майно складається із простих іменних бездокументарних акцій ПрАТ «ШУ Покровське» в кількості 4000 штук загальною номінальною вартістю 1000 грн, залишку недоотриманої заробітної плати в розмірі 8644,06 грн, Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на які вона отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Також до складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який був придбаний батьком у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27 липня, який був зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток». 17.09.2019 нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок, мотивуючи свою відмову відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу на будинок, оскільки зареєстрований на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Оскільки вона не має можливості нотаріально оформити свої спадкові права на спірний будинок як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначене майно.

За ухвалою судді від 02.12.2019 по справі відкрите загальне позовне провадження.

За ухвалою суду від 17.01.2020 за клопотанням позивача витребувано докази у приватного нотаріуса.

Позивачем відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України змінені підстави та предмет позову шляхом подання письмової заяви.

За ухвалою суду від 11.02.2020 справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові і не заперечуючи проти розгляду справи заочно, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи двічі сповіщеною про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , про що свідчать копії свідоцтва про народження та про одруження позивача (а.с.7, 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26.01.2019 Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 26,7 кв.м, у тому числі жилою 10,2 кв.м, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 27.07.2000 на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», реєстровий номер 580, та 25.09.2000 Димитровським бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 3033, що підтверджується копією вказаного договору, реєстраційним посвідченням БТІ (а.с.9, 10-11).

Приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г. відповідно до постанови від 17.09.2019 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який залишився після смерті ОСОБА_3 , оскільки позивачем не надано правоустановчого документу на спадкове майно, поданий договір купівлі-продажу спірного житлового будинку був посвідчений товарною біржою, яка не є нотаріальним органом, тому вказаний договір є недійсним (а.с.16-17).

Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 23.01.2020 на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.02.2020 приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Богатовим М.Г. заведено спадкову справу № 6/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1961 року народження. Інших заяв щодо прийняття чи відмови від спадкового майна не надходило. 12.09.2019 на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом: на недоотриману заробітну плату померлого (реєстровий № 783), на прості іменні бездокументарні акції ПрАТ «ШУ «Покровське» (реєстровий № НОМЕР_2 ), на Ѕ частину квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 № 785). Заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались (а.с.12-15, 60-62).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву у визначений законом строк.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Згідно за ст.224 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.128 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Реєстрація бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 2000 року не суперечила чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 № 399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

За приписами п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін.

Згідно за ст.392 ЦК України якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що покупець ОСОБА_3 повністю виконав умови договору купівлі-продажу будинку, сплатив за придбане майно 500 грн, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований у БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, ОСОБА_3 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) набув право власності на будинок і правомірно володів ним.

Оскільки позивач позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права на вказаний будинок як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька, та судом встановлені обставини щодо правомірного володіння спадкодавцем цим майном, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст.392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», керуючись ст.ст.12, 13, 76, 282, 259, 263-265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), загальною площею 26,7 м2, у тому числі житловою 10,2 м2, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ж.Є.Редько