Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6/641/278/2020 Справа № 641/8086/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань Максимової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ткаченко Анни Олегівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України;

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2020 року державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду, обґрунтовуючи його тим, що з 10 жовтня 2019 року на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/1661/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 647 276,82 грн боргу за договором позики.

Рішення суду не виконане. Інформація щодо джерел отримання доходів боржником відсутня. Згідно відповіді з Пенсійного фонду України відносно боржника інформації не знайдено. Перевіркою баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України за боржником право власності на транспортні засоби не зареєстровано.

8 липня 2020 року та 15 вересня 2020 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою проживання боржника, однак двері квартири ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії з опису майна боржника не виявилося можливим, про що складено акт державного виконавця.

Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 441 ЦПК України державний виконавець просив суд встановити тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа до виконання рішення суду.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України інші сторони та заінтересовані особи не повідомлялись про розгляд подання.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду зУкраїни і в`їзду в Україну громадян України» від 21січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст.6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст.6Закону N3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова 11 березня 2016 року № 640/16616/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 647 276,82 грн.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2,4 ЦК України).

Пункт п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно частини 3 статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Проте, в поданні державного виконавця відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

Матеріали справи також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду не надано.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись Конституцією України, ст. 441 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ткаченко Анни Олегівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Суддя -О. А. Фанда