Справа № 135/152/20
Провадження № 2/135/143/20
РІШЕННЯ

іменем України

26.03.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу в спрощеному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В позові зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними розірвано. Син ОСОБА_3 проживає разом із нею, а відповідач проживає окремо. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.02.2012 з відповідача ОСОБА_2 стягувались аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення сином повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилось 18 років, він продовжує навчатись та є студентом першого курсу денної контрактної форми навчання Вінницького національного технічного університету. Термін навчання на бакалавраті з 01.09.2019 по 30.06.2023. Стипендію ОСОБА_3 не отримує. Син ОСОБА_3 повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, матеріальної допомоги не надає, хоча може надавати таку допомогу, так як є здоровим, працездатним чоловіком, працює на філії ВКВК ТОВ «Вінницька птахофабрика» та отримує щомісячно заробітну плату. Вважає, що у зв`язку з тим, що син навчається на денні формі навчання, та йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Тому 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 щомісячно - це найбільш розумний та справедливий розмір аліментів, які повинні сплачуватись батьком на утримання сина для забезпечення нормального існування.

Тому вона звернулася до суду і просила стягнути з відповідача аліменти на користь та утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

Ухвалою судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.02.2020 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, а також заперечення на відповідь на відзив в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, а саме: погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/7 частин зі всіх видів його заробітку (доходу). Зазначив, що він заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини, оскільки обоє батьків зобов`язані утримувати дітей, а не той з батьків хто проживає окремо. ОСОБА_1 є працездатною та є приватним підприємцем. Крім того позивачка не надала доказів про те, що син витрачає кошти на навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Просив врахувати, що він має на своєму утриманні від іншого шлюбу сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якого за рішенням суду від 20.03.2014 він сплачує аліменти в розмірі 400 грн щомісячно.

Проте він оплачує алiменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку i на даний час знову проплатив алiменти в розмірі 1200 грн., тому вказує, що не має можливості сплачувати алiменти в розмірі 1/4 частини зі всіх його заробітків. Крім того, просив врахувати те, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.03.2014 його позбавили батьківських прав відносно сина.

06.03.2020 позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 .. Згідно якої повідомила, що відповідач у своєму відзиві визнає, що зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_4 на період навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги. Вважає, що вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини необхідний для того, щоб їх дитина мала необхідні кошти на навчання, проїзд до місця навчання, харчування, підручники тощо. Додатково зауважила, що після досягнення повноліття ОСОБА_4 не працює у зв`язку з тим, що навчається на 1 курсі на денній формі навчання, таким чином потребує матеріальної допомоги з боку батька. Повідомила, що вона піклується та утримує сина, допомагає йому, так як навчання є платне. За період з 13.08.2019 по 21.01.2020 нею оплачено за навчання 14000 грн. Крім цього оплачує проїзд до місця навчання у громадському транспорті, оренду квартири та комунальні послуги, купує сину одяг, взуття, підручники, необхідне обладнання, техніку, яка необхідна для навчання на його факультеті, канцелярські товари. Також дбає про здоров`я сина, повноцінне його харчування, купуючи все необхідне. До повноліття сина з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Повноцінне виконання виконавчого листа відбулося лише з серпня 2018 року, коли відповідач почав офіційно працювати та стягувалися борги за несплату за попередні роки. Відповідач був спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу до повноліття сина, тому і на даний час спроможний у тому ж самому розмірі утримувати сина. Матеріальний та сімейний стан відповідача не змінився, лише покращився, адже офіційно працевлаштувався та отримає регулярну заробітну плату. Позбавлення батьківських прав відповідача не позбавляє його батьківських обов`язків по утриманню сина, який навчається.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Додатково повідомив, що на даний час офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в розмірі біля 10000 грн. Вказав, що мав розмову з сином та пропонував замість позову про аліменти перераховувати йому на картку щомісячно 1500 грн., не проти оплатити також половину вартості навчання в сумі 7000 грн. щороку. Однак позивач на це не погодилась.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Суд встановив що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.02.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.03.2014 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Вінницького національного технічного університету №481 від 30.12.2019 вбачається, що ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної контрактної форми навчання Вінницького національного технічного університету. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023.

З копії договору №041905 від 13.08.2019 вбачається, що навчання ОСОБА_4 у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою «Бакалавр» передбачено за кошти фізичної особи, а саме: загальна вартість станом на 01.09.2019 становить 56000 грн. Розмір внеску за навчання на 1 курсі складає 14000 грн. Договір укладено між навчальним закладом та матір?ю ОСОБА_1 ..

З копій квитанцій наданих ОСОБА_1 вбачається, що в 2019 та 2020 роках нею було сплачено за навчання 14000 грн.

З податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вбачається, що нею задекларовано 826 грн 60 коп. доходу за звітній період, що оподатковується - 2019 рік.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як він не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, своїх власних доходів не має, знаходиться на утриманні матері.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.03.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувались аліменти в розмірі 400 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

З наданих ОСОБА_2 копій квитанцій вбачається, що він сплачує аліменти ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 . Зокрема, протягом 2020 року сплачено: в січні - 502,51 грн, в лютому - 502,51 грн, в березні - 1200 грн.

З копії виписки № НОМЕР_1 із медичної карти стаціонарного хворого виданої 10.02.2020 КП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова» вбачається, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 29.01.2020 по 10.02.2020 з діагнозом «абсцес правої щелепно-язичної заглибини».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право ОСОБА_4 , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред?явлений матір?ю, яка його утримує, позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований помічником машиніста на комбікормовому комплексі філії «Вінницька птахофабрика», отримує щомісячно заробітну плату в розмірі біля 10000 грн, що визнається відповідачем. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_4 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з батька, суд враховує: наявні відомості про стан здоров?я та матеріальне становище дитини сторін - ОСОБА_4 , який навчається, тому не працює, не має власних доходів; стан здоров?я та матеріальне становище відповідача; наявність у відповідача іншої дитини, яку він зобов?язаний утримувати. При цьому незважаючи на визначений 20.03.2014 рішенням суду розмір аліментів 400 грн. на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховує, що згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд враховує наявні відомості про матеріальне становище позивача, яка працює приватним підприємцем, матеріальне становище відповідача, який працює на підприємстві. Що свідчить про те, що обоє батьків повинні і можуть брати участь в утриманні сина під час його навчання.

При цьому, суд вважає, що надана позивачем податкова декларація підприємця не є належним доказом дійсних доходів позивача, оскільки інформація викладена у вказаній декларації, цілком залежить від волевиявлення декларанта, тобто позивача.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем не доведено необхідність витрат на проїзд до місця навчання, проїзд у громадському транспорті, оренду житла та комунальних послуг, купування одягу, підручників, зошитів, канцелярських товарів. Оскільки сам факт навчання ОСОБА_4 свідчить про необхідність таких витрат, які несе позивач.

Також підлягає врахуванню й те, що позивач оплачує навчання сина, зокрема, в 2019 та 2020 роках нею сплачено 14000 грн. за навчання.

Посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я, а саме те, що згідно з виписки № НОМЕР_1 із медичної карти стаціонарного хворого виданої 10.02.2020 КП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова» він перебував на лікуванні з 29.01.2020 по 10.02.2020 не може саме по собі свідчити про такий стан здоров?я відповідача, що погіршує працездатність та потребує істотних постійних додаткових витрат на лікування. Необхідності значних одноразових чи систематичних і періодичних витрат на лікування відповідачем не доведено.

Враховуючи вказані обставини, а також беручи до уваги вартість навчання у Вінницькому національному технічному університеті, його віддаленість від основного місця проживання ОСОБА_4 , що зумовлює необхідність витрат на проїзд з м. Ладижин до м. Вінниці, необхідність оренди житла в м. Вінниці, харчування, оплати комунальних послуг, придбання одягу та інших необхідних життєвих витрат, суд вважає за необхідне що аліменти, які слід стягнути з відповідача на повнолітнього сина на час навчання, необхідно визначити в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно - до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцяти трьох років. Зазначений розмір не утруднить матеріальне становище відповідача, не позбавить його можливості належним чином утримувати свою сім?ю, іншу дитину, та за вказаних обставин справи такий розмір аліментів є таким, що враховує інтереси і можливості як відповідача так і його повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а також те, що утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов`язком батьків. При цьому суд враховує, що матір дитини також має продовжувати її матеріально утримувати.

При цьому суд враховує і практику Верховного Суду, викладену в постанові від 27.02.2019 по справі № 760/17457/16-ц, згідно якої вбачається, що особа, позбавлення батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, на час навчання.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави.

В силу ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 198-200 СК України, ст. 4, 12, 81, 89, 258-265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04.02.2020 і до закінчення сином навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31.03.2020.

Суддя