Справа № 182/2835/19
Провадження № 2/0182/47/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.10.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Філяровської О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за об`єднаними позовними заявами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про зміну порядку спілкування з дитиною та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку спілкування з дитиною, посилаючись на наступні обставини.

03.10.2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 21.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу місце проживання їхньої спільної дитини було визначено з матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом побачень тричі на тиждень: з 08.00 години до 18-00 години у неділю; з 17-00 години понеділка до 08-00 вівторка; з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи. Місце зустрічей визначено за місцем проживання ОСОБА_2 або в іншому місці за домовленістю між батьками без її участі. На даний час її звернення до суду з позовом обумовлено тим, що при визначенні порядку та способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином, змінилися обставини, які були враховані судом при вирішенні цього питання у 2014 році. Вона ніколи не заперечувала, щоб дитина спілкувалась зі своїм батьком та заявляла про це і в суді при розгляді цивільної справи. При цьому, зазначала лише те, що син часто хворіє, а під час хвороби, вона вважає, недоцільно давати дитину батькові. Не зважаючи на це, відповідач отримав виконавчий лист та звернувся для примусового виконання нею рішення суду до Нікопольського відділу ДВС. 11.12.2014 року заступником начальника відділу ДВС Кутовою Т.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Оскільки вона не заперечує проти виконання судового рішення в добровільному порядку, 10.02.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. 01.09.2017 року дитина пішла до першого класу КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа 1-3 ступенів № 13». У зв`язку з відвідуванням школи, визначений за рішенням Нікопольського міськрайонного суду порядок спілкування батька з сином став незручним, в першу чергу, для дитини. З вересня 2018 року син став відвідувати секцію боксу. Однак, розклад занять в секції порушує визначений судом порядок спілкування батька з дитиною. Дитина займається боксом в понеділок, середу та п`ятницю з 15-30 годин до 17-00 годин. Крім того, дитина повинна переодягнутись до тренування, що також вимагає певного часу. Його батькові всі ці обставини байдужі, бо він має спілкуватись з сином у визначений судом час: з 17-00 години понеділка. 30.08.2018 року ОСОБА_2 знову звернувся до Нікопольського відділу ДВС ГТУЮ з заявою про примусове виконання рішення суду від 30.05.2014 року. Згідно постанови заступника начальника відділу Нікопольського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Кутової Т.В. від 05.09.2018 року, виконавче провадження ВП № 45792627 відновлено. Після відновлення виконавчого провадження ОСОБА_2 просто став знущатися з неї та дитини. Він буквально закидує виконавчу службу постійними скаргами про «невиконання» судового рішення. При цьому, він в своїх скаргах не зазначає про те, що йому забороняють бачитись з дитиною. Він скаржиться на те, що позивачка не забирає у нього дитину у призначений, згідно судового рішення, строк - о 08-00 годині у вівторок та середу. При цьому, вирішити питання без втручання суду не виявляється можливим, оскільки ОСОБА_2 ні на хвилину не відступає від визначеного судом часу, призначеного для спілкування з сином. Він категорично заперечує відвозити дитину до школи в робочі дні або передавати сина хоч на трохи раніше, щоб позивачка встигла відвезти його до школи до початку свого робочого дня. У разі її затримки та передачі відповідачу дитини ввечері не о 17-00 годині, він одразу скаржиться до ДВС про порушення нею порядку спілкування. Відповідач не розуміє, що такою поведінкою він шкодить, в першу чергу, дитині. Він також не звертає увагу на те, що в рішенні Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року зазначено: «місце зустрічей визначено за місцем проживання ОСОБА_2 або в іншому місці, за домовленістю між батьками». Він не приїжджає забирати дитину о 17-00 з тренування, або не привозить до школи вранці о 08-00 годині в дні спілкування з сином. Він вважає, що вона особисто повинна рівно о 08-00 годині забрати дитину у нього за місцем його проживання, а рівно о 17-00 годині привезти знову ж таки за місцем його проживання. При цьому, прохання передати дитину її матері, або її чоловікові у разі, якщо цього не може зробити особисто вона, він ігнорує. Вона фізично не може особисто забирати дитину в робочі дні, якими є вівторок та середа, оскільки її робочий день починається з 08-00 годині. Раніше призначеного часу відповідач дитину їй не віддає, бо за його словами: «так визначено судом». Йому байдуже і те, що дитина нервує і навіть плаче через те, що запізнюється до школи, не може відвідувати тренування, бо воно також закінчується у неналежний для батька час. На час ухвалення рішення суду по справі синові було усього три роки. Дитина відвідувала лише дитячий садок, не відвідувала ніяких гуртків та додаткових занять. У сина було менше обов`язків і відповідальності за свої дії. Зараз визначений судом чотири роки тому порядок зустрічей дитини з його батьком став незручним, в першу чергу, для дитини, а тому не відповідає її інтересам. Таким чином, на підставі викладеного, позивачка просить суд ухвалити рішення суду, яким змінити порядок зустрічей ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши для зустрічей:

- в період навчального року - з 17-00 години понеділка до 08-00 години середи з зобов`язанням відповідача приводити дитину до школи, забирати зі школи; першу суботу та неділю кожного місяця - з 09-00 години суботи до 18-00 години неділі з зобов`язанням відповідача у разі її відсутності передавати дитину його бабусі, а її матері - ОСОБА_6 , або її чоловікові - ОСОБА_7 ;

- в період літніх канікул - з 17-00 години понеділка до 17-00 години вівторка; першу суботу та неділю кожного місяця - з 09-00 години суботи до 18-00 години неділі з зобов`язанням відповідача у разі її відсутності передавати дитину його бабусі, а її матері - ОСОБА_6 , або її чоловікові - ОСОБА_7 .

Під час її відпустки, в період оздоровлення дитини та у разі хвороби дитини побачення батька з сином не відбуваються, про що вона повинна повідомляти ОСОБА_2 . Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року по цивільній справі № 182/1299/14-ц за позовом ОСОБА_2 до неї про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, повернути до Нікопольського міськрайонного суду. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2019 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та роз`яснено відповідачу його право на подання до суду відзиву на позовну заяву (а.с.55).

22.07.2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову, виходячи з наступного. ОСОБА_4 з часу їхнього розлучення періодично чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, чи давати йому дитину, чи ні, постійно залежало від настрою позивачки. Втомившись від вказаних дій, він звернувся до суду з позовом, щоб в судовому порядку вирішити дане питання. Його позовні вимоги були задоволені частково і йому було визначено час для спілкування з дитиною. ОСОБА_4 рішення суду виконувала, однак, через деякий час почала чинити перешкоди, мотивуючи тим, що дитина хворіє, а іноді зовсім нічого не пояснюючи. Обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_4 , повністю заперечує. Оскільки на позивачку може вплинути тільки рішення суду і, при цьому, він її неодноразово просив дотримуватися рішення суду та вчасно забирати дитину, не зменшуючи часу для спілкування з сином. Він ніколи не чинив перешкод сину відвідувати школу, курси англійської мови чи будь-які гуртки, а, навпаки, сприяв цьому, оскільки бажає, щоб син розвивався всебічно. Визначений ОСОБА_4 у позовній заяві новий графік побачень є зовсім для нього незручним, занадто формалізованим і зменшує час його побачень з сином, тому він категорично заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.60).

04.10.2019 року ОСОБА_2 подав до суду позов до ОСОБА_4 про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання, в обґрунтування своїх вимог посилаючись на наступне. З 03.10.2009 року по 21.10.2013 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, після чого шлюб було розірвано. З часу їх розлучення ОСОБА_8 періодично чинила перешкоди у спілкуванні між ним і сином ОСОБА_9 , давати йому сина, чи ні залежало від її настрою, планів або виконання ним певних її вимог. Втомившись випрошувати сина для побачень, він звернувся із заявою у службу в справах дітей Нікопольської міської ради. Рішенням виконкому Нікопольської міської ради його заяву було задоволено, а ОСОБА_4 було зобов`язано давати йому сина для побачень. Однак, остання відмовилась виконувати рішення виконкому і він вимушений був звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. 30.05.2014 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду було частково задоволено його позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначено дні і години спілкування з сином ОСОБА_9 . Причиною часткового задоволення позову і зменшення часу на побачення став вік дитини, якій на момент винесення рішення суду ледь виповнилося три роки, тому суд не задовольнив його вимоги щодо встановлення побачень тривалістю один тиждень для поїздок до моря, гір, бабусі чи іншого відпочинку. Рішення суду вплинуло на ОСОБА_8 і вона почала давати йому сина для побачень, але через деякий час вона знов почала чинити перешкоди, мотивуючи це начебто хворобою дитини або зовсім нічого йому не пояснюючи. Тоді він змушений був звернутись до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. На теперішній час ОСОБА_8 періодично продовжує перешкоджати йому в побаченнях із сином, не виконуючи рішення суду від 30.05.2014 року, про що можуть свідчити матеріали виконавчого провадження ВП45792627. Частіше за все ОСОБА_8 не дає йому сина для побачень у неділю, коли виконавча служба не працює і не може проконтролювати виконання рішення суду громадянкою ОСОБА_8 . Тому вважає за необхідне змінити час своїх побачень з сином таким чином, щоб виконавча служба мала змогу контролювати виконання рішення суду, а сааме: щоб він забирав сина о 08.00 год. четверга і повертав його матері о 08.00 год. неділі, що унеможливить непередачу йому сина у вихідний день. З 2014 року, коли було прийнято судове рішення про визначення способу його участі у вихованні дитини, пройшло вже більше п`яти років, син подорослішав і має бажання проводити більше часу та подорожувати з ним. Раніше вони були позбавлені такої можливості, оскільки їх побачення тривали щонайбільше одну добу. Він має власний автомобіль, можливість та бажання подорожувати з сином і вважає, що подорожі Країною та активний відпочинок будуть сприяти всебічному розвитку дитини, його оздоровленню, пізнанню ним навколишнього світу. Збільшення часу його спілкування з сином буде цілком відповідати інтересам дитини, оскільки хлопчику, який вже зараз є досить дорослим і постійно росте, потрібні чоловіча кампанія і батьківське виховання, яке не може йому забезпечити ані мати, ані бабуся. Тому просить суд змінити час спілкування з сином ОСОБА_9 та його виховання, встановлений рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року, і визначити новий графік його побачень з сином: з 08.00 години четверга до 08.00 години неділі кожного тижня та один тиждень раз на квартал. А також стягнути з ОСОБА_8 суму сплаченого ним судового збору.

16.10.2019 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_2 надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження (а.с.64).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 року цивільну справу № 182/2835/19, провадження 2/0182/2010/19, за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про зміну порядку спілкування з дитиною було об`єднано в одне провадження з цивільною справою №182/2835/19, провадження 2/0182/3248/2019, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання (а.с.79-80).

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги своєї довірительки підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала повністю, посилаючи на те, що відповідач не йде ні на які перемовини, а чітко виконує рішення суду, надсилаючи скарги до ВДВС, не розуміючи, що обставини змінились і треба домовлятись, а не йти на принцип. З того часу, коли було винесено рішення суду, пройшло багато часу і дитина пішла до школи, займається в спортивній секції, ходить на додаткові заняття по англійському. А відповідач не хоче цього розуміти. Він, маючи власний автомобіль, жодного разу не підвіз дитину в школу і не забрав. Зате чітко контролює, щоб мати вчасно, згідно з рішенням суду, надавала йому дитину. Тому просить задовольнити позов її довірительки, а в позові ОСОБА_10 відмовити.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували та на задоволенні своїх позовних вимог наполягали, посилаючи на обставини, викладені в позові. Додатково відповідач суду пояснив, що він проти того, щоб віддавати дитину чоловіку колишньої дружини, бо в сина з ним погані стосунки. Не хоче також віддавати дитину й батькам позивачки, бо їм по 80 років і дитині з ними не цікаво. В нього є автомобіль і він хоче подорожувати разом із сином, син так само цього хоче. Крім того, вже було так, що позивачка надавала довідку про хворобу сина, а син в цей час був в цирку в Кривому Розі. Тому вважає, що графік побачень, який визначено в рішенні суду, наразі не відповідає, насамперед, інтересам дитини і не зручний для нього, як для батька.

Представник відповідача суду також додатково пояснив, що неодноразово спілкувався як з мамою дитини, так і з батьком, намагаючись їх примирити. Послухавши маму, міг би перейнятись тим, що вона розповідає, якби дуже добре не знав відповідача. І стверджує, що позивачка багато вигадує. У його довірителя чудові відносини з сином і зараз, коли він підріс, йому хочеться більше часу проводити з батьком. Тим більше, що мати постійно на роботі, а з її чоловіком у хлопчика не дуже добрі відносини. Наполягає на задоволенні їх позову і просить суд надати критичну оцінку свідченням позивачки.

Представник третьої особи - ОСОБА_11 , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні також схилилась на підтримку позову батька і суду пояснила, що на теперішній час хлопчик більше тягнеться до батька, бо вже виріс і йому не вистачає чоловічого виховання. Вона неодноразово спілкувалася з хлопцем і впевнена, що задоволення позову батька піде тільки йому на користь. Між батьками немає порозуміння і хлопчик зараз став цей факт використовувати. Наразі хлопчик має змогу спокійно спілкуватися з батьком по телефону. У вересні хлопчик захотів тиждень побути в батька і мати йому це дозволила. Тому вона вважає, що для того, щоб відповідач не перетинався з чоловіком колишньої дружини, треба задовольнити його позов, щоб батько о 8.00 годині забирав сина, відвозив його до школи, потім два дні з ним спілкувався, робив з ним уроки, виховував, піклувався тощо, а в неділю відвозив його на тренування, звідки його б забирала мама. Таким чином, відповідач не спілкувався б з відчимом сина та колишніми тестями. Стосовно хвороби вважає, що, якщо дитина хворіє, то не треба її смикати. Нехай батько провідує сина, але не забирає. Стосовно відпустки мами вважає, що 15 днів мамі достатньо, щоб з`їздити на море чи ще кудись. Бо в іншому випадку будуть порушені права батька, а це також може зашкодити, насамперед, дитині.

Вислухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 03.10.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду 21.10.2013 року (рішення набуло чинності 01.11.2013 року) (а.с.14). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Після розірвання шлюбу місце проживання спільної дитини сторін по справі було визначено з матір`ю ОСОБА_4 (а.с.13). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом побачень тричі на тиждень: з 08.00 години до 18-00 години у неділю; з 17-00 години понеділка до 08-00 вівторка; з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи. Місце зустрічей визначено за місцем проживання ОСОБА_2 або в іншому місці, за домовленістю між батьками без участі матері (а.с.11-12). На даний час визначений судом спосіб участі батька у вихованні сина не влаштовує позивачку по справі, оскільки на теперішній час змінилися обставини, які були враховані судом при вирішенні цього питання у 2014 році. 01.09.2017 року син сторін по справі ОСОБА_12 пішов до першого класу КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа 1-3 ступенів № 13» (а.с.15). У зв`язку з відвідуванням школи, визначений за рішенням Нікопольського міськрайонного суду порядок спілкування батька з сином став незручним як для позивачки, так і для відповідача. З вересня 2018 року син сторін по справі став відвідувати секцію боксу (а.с.18). Однак, розклад занять в секції порушує визначений судом порядок спілкування батька з дитиною. Дитина займається боксом в понеділок і середу з 15-30 годин до 17-00 годин та неділю з 10.00 години. Крім того, під час відпустки позивачки, мати, як і батько має право оздоровити дитину з виїздом за межі міста. У разі хвороби дитини, на думку суду, побачення батька з сином не є доцільним і не повинні відбуватись за межами його постійного місця проживання, однак, про хворобу сина позивачка повинна проінформувати батька дитини ОСОБА_2 .

За таких обставин суд вважає за доцільне змінити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому систематичні побачення:

- кожного четверга з 8.00 години до 10.00 години неділі з можливістю відвідування під час цих побачень місця проживання батька дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (о 10.00 годині неділі батько ОСОБА_2 відвозить малолітнього ОСОБА_9 на тренування, звідки його забирає мати ОСОБА_4 );

- перший тиждень кожного квартала (з 8.00 години понеділка до 08.00 години наступного понеділка). Вранці наступного понеділка батько ОСОБА_2 відвозить малолітнього ОСОБА_9 до школи, звідки його забирає мати ОСОБА_4 .

Перші 15 днів відпустки ОСОБА_4 , а у разі хвороби дитини (за наявності довідки від лікаря) побачення батька з сином за межами місця проживання дитини не відбуваються, про що ОСОБА_4 зобов`язана повідомляти ОСОБА_2 .

За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думку представника служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про зміну порядку спілкування з дитиною задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про зміну часу спілкування з дитиною та її виховання задовольнити в повному обсязі.

Змінити порядок зустрічей ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень:

- кожного четверга з 8.00 години до 10.00 години неділі з можливістю відвідування під час цих побачень місця проживання батька дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (о 10.00 годині неділі батько ОСОБА_2 відвозить малолітнього ОСОБА_9 на тренування, звідки його забирає мати ОСОБА_4 );

- перший тиждень кожного квартала (з 8.00 години понеділка до 08.00 години наступного понеділка). Вранці наступного понеділка батько ОСОБА_2 відвозить малолітнього ОСОБА_9 до школи, звідки його забирає мати ОСОБА_4 .

Перші 15 днів відпустки ОСОБА_4 , а у разі хвороби дитини (за наявності довідки від лікаря) побачення батька з сином не відбуваються, про що ОСОБА_4 зобов`язана повідомляти ОСОБА_2 .

В інших позовних вимогах відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал