Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5920/20
Провадження 22-ц/812/1763/20 Головуючий у першій інстанції Черенкова Н.П.
Головуючий і доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Миколаїв Справа № 490/5920/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Серебрякової Т.В., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Родіоновою Вікторією Євгенівною на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2020 року, постановлену суддею Черенковою Н.П. за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання кредитного договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна,

встановив:

17 вересня 2020 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Родіонову В.Є. пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання кредитного договору (заяви) №005-14061-111014, укладеного 11 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 недійсним з моменту його укладення та визнання виконавчого напису №4196, вчиненого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С. на підставі кредитного договору №005-14061-111014 від 11 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Аланд» - таким, що не підлягає виконанню.

Заявник зазначав, що 27 серпня 2020 року під час вчинення нотаріальної дії дізнався про те, що знаходиться в реєстрі боржників.

07 вересня 2020 року з відповіді приватного виконавця йому стало відомо, що від його імені до ПАТ «Дельта Банк» була подана заява №005-14061-111014 від 11 жовтня 2014 року про отримання споживчого кредиту у розмірі 13 841 грн. 66 коп. під 1,6% щомісячно на 37 місяців до 11 листопада 2017 року для придбання холодильнику та телевізору із доставкою із магазина «Фокстрот», на підставі сертифікації №ФТР-0917-359638 від 11 жовтня 2014 року ТОВ «Сав-Дістрібьюшн», .

Також до суми кредиту включено додатково добровільне страхування життя на суму 3 738 грн. 26 коп. на підставі договору добровільного страхування життя №005-14061-111014 від 11 жовтня 2014 року із ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

У зв`язку із заборгованістю за вказаним кредитним договором, 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №4196, а 20 липня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62605425 щодо стягнення з позивача на користь відповідача 18 356 грн. 02 коп.

24 липня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Посилаючись на підроблення кредитного договору та його вчинення не ним, а іншою особою від його імені через викрадення його паспорту, а також невідповідність вимогам закону виконавчого напису нотаріуса, що є похідним від кредитного договору, який є недійсним, позивач просив про задоволення позову.

Одночасно, 17 вересня 2020 року, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого напису №4196, вчиненого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм О.С. на підставі кредитного договору №005-14061-111014, укладеного 11 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2020 року заяву про забезпечення позову повернено позивачу на підставі ч.10 ст. 153 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не обґрунтував, чому необхідно застосувати забезпечення позову при одночасному розгляді позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не навів свої доводи і посилання на докази щодо обставин, які підтверджують потребу застосування таких заходів.

Також заявник не обґрунтував, чому слід застосувати обраний ним спосіб забезпечення позову, і не обґрунтував відповідність заявлених заходів фактичним обставинам спору й можливим наслідкам їх застосування або незастосування.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухвали судді, порушив питання про її скасування та винесення ухвали, якою на час розгляду справи, до набрання рішенням законної сили, вжити заходів забезпечення позову у заявленій в заяві спосіб.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на сьогодні позивач є боржником у справі, за якою він не отримував грошових коштів, а став потерпілим через злочинні шахрайські дії третіх осіб, та ним надано достатньо доказів того, що на теперішній час приватним виконавцем звернуто стягнення на його грошові кошти, що пов`язується із застосуванням зазначеного ним виду забезпечення. Більш того, суд першої інстанції фактично відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, разом з тим, зазначив про повернення такої заяви.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходив з того, що заява за змістом не відповідає вимогам, встановленим у ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу на підставі ч.10 ст.153 цього ж Кодексу.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1)найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За правилами ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про визнання кредитного договору (заяви) №005-14061-111014, укладеного 11 жовтня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 недійсним та визнання виконавчого напису №4196, що вчинений 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О. С. на підставі кредитного договору №005-14061-111014 від 11 жовтня 10.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Аланд» - таким, що не підлягає виконанню.

За змістом заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 обґрунтовував необхідність вчинення цієї процесуальної дії необхідністю зупинення стягнення за виконавчим документом, який оскаржується ним, як боржником, у судовому порядку, оскільки позивач має офіційне місце роботи, а кредитний договір з банком, на підставі якого вчинений виконавчий напис, був вчинений не ним, а іншою особою від його імені через викрадення його паспорту.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 додав копію постанови приватного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника від 24 липня 2020 року.

Враховуючи те, що заява про забезпечення позову за формою і змістом відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, в тому числі містить обґрунтування необхідності вчинення такої процесуальної дії, а тому її слід було розглянути по суті і у відповідності з вимогами ст.153 ЦПК України прийняти відповідне рішення.

Оскільки законних підстав, передбачених ч.10 ст.153 ЦПК України для повернення заяви про забезпечення позову заявнику не було, то оскаржувана ухвала в силу п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що заява про забезпечення позову судом першої інстанції не була розглянута по суті, що перешкоджає вирішенню цього процесуального питання по суті судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Родіоновою Вікторією Євгенівною задовольнити частково.

Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2020 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.В. Серебрякова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2020 року.