ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-5989/05Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/875/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 року (головуючий суддя Позняк В.М., дата виготовлення ухвали не вказана) у справі № 2-5989/05 за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою про визнання протиправними дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваніцької І.Ю. по складанню розрахунку заборгованості по аліментах, які вирішено заочним рішенням Тернопільського міськрайсуду, що набрало законної сили 09.03.2010 року, стягувати з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 40% від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.05.2005 року і до повноліття дитини. Також просив зобов`язати державного виконавця скласти новий розрахунок.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 подану через представника ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання рішень суду повернуто заявнику без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в ухвалі безпідставно послався на вимоги статті 183 ЦПК України, яка жодним чином не стосується подання скарг до суду, всі питання, які виникають в процесі виконання судових рішень, врегульовано розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), норми якого є спеціальними по відношенню до статті 183 ЦПК України. З огляду на те, що скарга на дії державного виконавця із додатками подавалась безпосередньо до суду, який згідно ч.2 ст.448 ЦПК мав повідомити відповідний орган державної виконавчої служби, тому скаржником інший примірник скарги із додатками безпосередньо органу, дії якого оскаржуються - не направлявся.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання боржник ОСОБА_3 , та державний виконавець, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце розгляду справи, не з`явилися, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із скаргою на дії головного державного виконавця державної виконавчої служби Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваніцької І.Ю. по складанню розрахунку заборгованості по аліментах та просив зобов`язати скласти новий розрахунок. У поданій скарзі представник не зазначив прізвище, ім`я та по батькові стягувача, його місце проживання чи перебування, не надав доказів надіслання копії скарги іншим учасникам справи органу ДВС та стягувачу.

Постановляючи ухвалу про повернення заявнику без розгляду скарги суд першої інстанції виходив з того, що вона за формою та змістом не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України, зокрема у ній відсутні прізвище, ім`я та по батькові стягувача, його місце проживання чи перебування, до скарги не додано доказів надіслання копії скарги органу ДВС та стягувачу, що відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України є підставою для повернення її заявнику без розгляду.

З таким висновком суду слід погодитись виходячи з наступного.

Пунктом першим частини першої статті 183 ЦПК України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Також, абзацом другим частини другої статті 183 ЦПК України передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

У відповідності до частини четвертої статті 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З врахуванням встановлених обставин у справі, зокрема що скарга не містить реквізитів стягувача та доказів надіслання (надання) її копії іншим учасникам справи (провадження) - органу ДВС та стягувачу, суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 183 ЦПК України правильно повернув скаргу її заявнику без розгляду.

Колегія суддів не приймає доводи у скарзі про те, що стаття 183 ЦПК України, жодним чином не стосується подання скарг до суду на дії ДВС, всі питання, які виникають в процесі виконання судових рішень, врегульовано розділом VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), норми якого є спеціальними по відношенню до статті 183 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно абзацу другого частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Отже, аналіз зазначеної норми права вказує на те, що її вимоги щодо форми та змісту скарги поширюються на скаргу на дії ДВС.

Доводи в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленого у справі рішення.

Оскільки місцевим судом повно та всебічно зясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 року року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді