СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/75/20
ун. № 2-136/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

за участю: представника скаржника Ткаченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 р. скаржник звернулася до суду із зазначеною скаргою, просить суд поновити пропущені з поважних причин строки на оскарження постанови відділу з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого провадження ВП №51308555 та постанови відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59482107 та визнати зазначені постанови протиправними і скасувати.

Заяву обгрунтовує тим, що 28.05.2013 рішенням Святошинського районного суду м. Києва задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення, на підставі якого даного рішення 03.10.2013 Святошинським районним судом м. Києва, після чого видано виконавчий лист №2/759/22/13. В ході примусового виконання рішення виконавчий документ було втрачено та на підставі ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2016, подання виконавця про видачу дубліката виконавчого листа задоволено та 08.04.2016 видано дублікат ВП, так 07.06.2016 ВПВР Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження та в рамках вказаного ВП 05.07.2019 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми, також 08.07.2019 було відкрито виконавче провадження №59482107 виданою 5.07.2019 ВПВР Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення на користь держави 12443 доларів США 75 центів та 33310 грн 72 коп. виконавчого збору, однак після ознайомлення ОСОБА_1 15.07.2019 з матеріалами виконавчого провадження №51308555 з`ясувалося, що виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що 05.07.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, внаслідок чого скаржник вважає, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №51308555 та винесена на її підставі постанова відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59482107 є такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження», та підлягають скасуванню, оскільки виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, однак в межах виконавчого провадження №51308555 відсутні будь-які докази того, що моменту відкриття виконавчого провадження та до його закінчення будь-які грошові кошти боржником у добровільному порядку на користь стягувача перераховувалися бо в примусовому порядку державним виконавцем стягувалися, так як і не відбувалося звернення стягнення на майно (тобто відсутнє фактичне стягнення за іиконавчим документом), таким чином, у державного виконавця були відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 05.07.2019 (ВП № 51308555).

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав посилаючись на обставини викладені у ній, просив задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 11.09.2020 надіслала до суду заяву в якій просила закрити провадження по справі посилаючись на ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

З`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішення Святошинського районного сууд м. Києва від 28.05.2013 позовні вимог ПАТ «Укргазбанк» дол ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 124437 дол. США 50 цен. та 3333107 грн 23 коп. стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» солідарно штраф за невиконання умов договору іпотеки в сумі 5000 грн 00 коп..; звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, шляхом проведення прилюдних торгів, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою 16.11.2005, на підставі розпорядження №1702 від 16.11.2005 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 24.11.2005 в реєстрі за № 2761, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укргазбанк» солідарно судовий збір в сумі 1700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього стягнуто 1820 грн 00 коп. та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь держави судовий збір в сумі 1621 грн 00 коп. (а.с. 216-220 том 1).

03.10.2013 Святошинським районним судом видано представнику ПАТ «Укргазбанк» виконавчі листи по справі №2-733/10 (а.с. 224 том 1).

28.03.2016 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва видано дублікат виконавчого листа №2/759/22/13 виданого 03.10.2013 (а.с. 63, 64).

Виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу, про що 05.07.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу

07.06.2016 державним виконавцем відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №51308555 на підставі виконавчого листа №2/759/22/13 від 08.04.2016.

Як вбачається із постанови від 05.07.2019 в рамках ВП №51308555 виконавчий лист, виданий судом 08.04.2016 було повернуто стягувачу за його заявою згідно із п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 174).

Крім цього, що 05.07.2019 державним виконавцем відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва в рамках ВП №51308555 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає примусовому стягненню, у виконавчому провадженні №51308555, винесену на підставі ч. 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу (а.с. 175).

08.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59482107 на підставі постанови №51308555 виданою 05.07.2019 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення на користь держави 12443 доларів США 75 центів та 33310 грн 72 коп. виконавчого збору (а.с. 176).

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В межах виконавчого провадження №51308555 відсутні будь-які докази того, що моменту відкриття виконавчого провадження №59482107 від 08.07.2019 на підставі постанови №51308555 виданою 05.07.2019 та до його закінчення будь-які грошові кошти боржником у добровільному порядку на користь стягувача перераховувалися або в примусовому порядку державним виконавцем стягувалися, так як і не відбувалося звернення стягнення на майно (тобто відсутнє фактичне стягнення за виконавчим документом)

Таким чином, у державного виконавця були відсутні законні підстави для для відкриття виконавчого провадження стягнення виконавчого збору у розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 05.07.2019 року (ВП № 51308555).

Аналогічну правову позицію займає Верховний Суд по справах №804/8289/16 іід 19.09.2018 р., №8/39 від 29.03.2018 р. та №908/2356/16 від 14.05.2018 р.

З огляду на те, суд прийшов до висновку про незаконність дій державного виконавця при винесенні 08.07.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження, а всі подальші дії державного виконавця є похідними від попередньої, тому суд приходить до висновку, що всі дії державного виконавця, які вчинені після винесення постанови про відриття виконавчого провадження є неправомірними.

Щодо поновлення пропущеного строку поважних причин на оскарження постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві слід зазначити.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У свою чергу ч. 2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2019 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі з підстав того, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими особами до суду, який видав виконавчий документ (а.с. 177 том 3).

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На час постановлення по скарзі судового рішення, учасниками справи суду не надано конкретних доказів щодо понесених ними по справі судових витрат та розміру цих витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 127 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

поновити пропущені з поважних причин строки на подання скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.07.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №51308555.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2019 про відкриття виконавчого провадження №59482107.

Стягнути з відділі з примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві користь держави судовий збір по спарві у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 (сорок) коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали складено 25.09.2020.