Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 750/10099/18

провадження № 61-17803 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 ;

представник позивача - ОСОБА_3 ;

відповідачі: державне підприємство «Сетам», Центральний відділ державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_4 ;

представник центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - Калітник Павло Іванович, представник ОСОБА_4 -адвокат Осадча Наталія Олександрівна;

треті особи: орган опіки і піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_3 ;

представник органу опіки і піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради - Ларченко Олена Миколаївна, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року у складі судді Требух Н. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 червня 2019 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Висоцької Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась з позовом до державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області), ОСОБА_4 , треті особи:орган опіки і піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, визнання електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів недійсними та скасування свідоцтва про право власності.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 252 833 грн було звернуто стягнення на предмет іпотеки: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності в рівних частках їй та її матері, ОСОБА_3 . Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення, був пред`явлений до виконання поза межами установлених Законом України «Про виконавче провадження» строків, копії постанови про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала.

Вказувала, що державний виконавець не звертався до ДП «Сетам» із заявою про реалізацію належного їй майна (1/2 частини вказаної квартири) шляхом проведення прилюдних торгів, проте надав інформаційне повідомлення про все спільне майно з її часткою, у зв`язку з чим лот для проведення електронних торгів був сформований ДП «Сетам» без реального виділення майна ОСОБА_3 у спільній власності. Отже лот для проведення електронних торгів був сформований ДП «Сетам» у порушення Порядку реалізації арештованого майна, а саме, з наданням недостовірної інформації про мешканців, зокрема, про її неповнолітнього сина, що мав право користування цим житлом, без попередження про наявність у квартирі мешканців, яким потрібно надати інше житло; початкова ціна продажу на повторних торгах була встановлена нижче, ніж визначено статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 2017 року.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії державного виконавця про винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № 47956525 та № 47956703 від 17 червня 2015 року; визнати протиправними дії Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області по здійсненню виконавчих дій по виконавчим провадженням № 47956525 та № 47956703; визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» 22 червня 2017 року в частині продажу квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсними протокол проведення електронних торгів від 22 червня 2017 року № 265525, акт про проведені електронні торги від 10 липня 2017 року; скасувати свідоцтво про права власності на вказану квартиру, видане 14 липня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця про винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № 47956525 та № 47956703 від 17 червня 2015 року та визнання протиправними дій Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області по здійсненню виконавчих дій по вказаним виконавчим провадженням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна проведені 22 червня 2017 року, проте позивач звернулась з позовом до суду 24 вересня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого статтею 48 Закону України «Про іпотеку», про застосування якої заявлено відповідачем.

Також суд першої інстанції послався на те, що початкова ціна предмету іпотеки була встановлена рішенням суду, що за приписами статей 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку» звільняє державного виконавця від обов`язку здійснювати оцінювання майна, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах, крім того, спірну квартиру продано за ціною, яка значно перевищує встановлену судом початкову ціну продажу.

Суд першої інстанції також виходив з недоведеності позивачем порушення прав дитини при проведенні торгів, зазначивши, що через свої релігійні та інші особисті переконання ОСОБА_1 тривалий час ухилялась від реєстрації в органах РАЦС народження сина, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тула Російської Федерації. Лише після передачі квартири на реалізацію з прилюдних торгів, а саме у травні 2017 року, позивач звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2 . На підставі рішення суду 30 червня 2017 року органом РАЦС було видане свідоцтво про народження дитини, тобто, фактично факт народження неповнолітнього сина позивача підтверджується лише з 30 червня 2017 року і реєстрація місця проживання дитини вперше була здійснена тільки 01 липня 2017 року, тобто вже після продажу квартири з прилюдних торгів. Указані обставини були встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2018 року, яке набрало законної сили.

Суд також зазначив, що отримавши виконавчий лист, Центральний ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області був зобов`язаний виконати рішення суду у спосіб, який визначений судовим рішенням, що і було у подальшому зроблено органом виконавчої служби.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на застосування строків позовної давності.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що спірну квартиру було виставлено на продаж з установленням початкової ціни продажу в сумі 289 370 грн, яка визначалась рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року, а отже у державного виконавця був відсутній обов`язок здійснювати оцінювання майна, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах. Крім того, перші торги, призначені на 05 травня 2017 року, за початковою ціною предмету іпотеки не відбулись, тому відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів відбулась уцінка лоту і ціна продажу предмету іпотеки на повторних електронних торгах склала 231 496 грн. 22 червня 2017 року ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації спірного житла, на яких предмет іпотеки придбано відповідачем ОСОБА_4 за кошти в сумі 353 300 грн, яка перевищує встановлену судом початкову ціну продажу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині посилання на застосування строків позовної давності, апеляційний суд виходив з того, що правильно установивши недоведеність позивачем порушень її прав та прав її неповнолітньої дитини при проведенні торгів з продажу квартири в цілому, районний суд у своєму рішенні помилково зазначив одночасно із цим підставою для відмови у задоволенні позову сплив строку позовної давності, який є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 750/10099/18 із Деснянського районного суду м. Чернігова.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не застосували норми права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 3-262гс15 та не дослідили доречні та важливі порушення Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області, які є підставою недійсності укладеного на прилюдних торгах правочину у зв`язку з недодержанням в момент його вчинення вимог закону.

Суди не надали належної правової оцінки предмету іпотеки, не дослідили волю позивача відповідно до положень договору іпотеки та договору відновлюваної кредитної лінії, помилилися щодо наявності рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_1 її частки приватного майна у спільній власності, не врахували відсутність заяви стягувача про стягнення з позивача будь-яких грошових коштів. Також суди не дослідили, що частка приватного майна позивача була примусово відчужена державною виконавчою службою без наявності цивільної дієздатності при проведенні виконавчих дій, не дослідили напрямок спрямування отриманих грошових коштів, відсутність оцінки реальної вартості майна боржника за виконавчим провадженням, що склалася на ринку на момент його реалізації.

Судове рішення суду апеляційної інстанції в частині виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на застосування строків позовної давності не оскаржується, а тому не є предметом касаційного перегляду в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У грудні 2019 року ДП «Сетам» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що доводи скарги є безпідставними, а оскаржувані судові рішення є мотивованими, законними й ґрунтуються на належних та допустимих доказах, судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин. Вказувало, що для визнання електронних торгів недійсними, як правочину, у розумінні статей 203, 215 ЦК України необхідно встановити порушення саме порядку реалізації арештованого майна. Натомість дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не обґрунтувала та не довела, які саме порушення процедури проведення торгів призвели до порушення її прав та інтересів.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у грудні 2019 року, зазначено, що відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5, за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи електронних торгів, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу ДВС. Організатор перевіряє лише повноту заповнення заявки. Організатором торгів було дотримано вимоги вказаного Порядку щодо повідомлення про проведення електронних торгів та самої процедури їх проведення, тому відшукування позивачем будь-яких формальних підстав про порушення процедури проведення прилюдних електронних торгів є нічим іншим, як зловживанням наданими їй процесуальними правами. Позивач мала достатньо часу з дати видачі судом виконавчого листа про стягнення заборгованості до моменту передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію (майже п`ять років) погасити існуючу заборгованість перед банком і не допускати реалізації належного їй нерухомого майна з прилюдних торгів. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які могли вплинути на результати електронних торгів, та не доведено порушення її прав та прав її неповнолітньої дитини. Просила залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 11 квітня 2008 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина вказаної квартири належала на праві приватної власності ОСОБА_3 (а. с. 11-14, т.2).

23 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_3 був укладений договір відновлюваної кредитної лінії № 117, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в сумі 208 860 грн зі сплатою 18 % річних за користування кредитом та інших платежів в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а. с. 99-101, т. 2).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань 23 травня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем позичальника, був укладений іпотечний договір, за яким іпотекодавці передали в іпотеку банківській установі предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві приватної власності у рівних частках кожному (а. с. 102-105, т. 2).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року позов прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 117 від 23 травня 2008 року у розмірі 252 833,98 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (по 1/2 частині), шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з встановленням початкової ціни продажу в розмірі 289 370 грн. Також вирішено питання розподілу судових витрат (а. с. 97-98, т. 2). Вказане судове рішення набрало законної сили 01 жовтня 2012 року після його перегляду судом апеляційної інстанції.

На виконання рішення суду 14 листопада 2012 року Деснянським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист № 2/2506/753/2012, який знаходився на виконанні у Центральному ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області (а. с. 5-6, т. 2).

24 січня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_3 (а. с. 7-9, т. 2).

Із довідки КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради убачається, що станом на 23 лютого 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_3 та її дочка, ОСОБА_1 (а. с. 10, т. 2).

29 березня 2017 року начальник Центрального ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області звернувся до Чернігівської філії ДП «Сетам» із заявкою на реалізацію арештованого майна, яке описане та арештоване при примусовому виконанні виконавчого провадження № 47956703, а саме: чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині кожній, шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з встановленням початкової ціни продажу у розмірі 289 370 грн (а. с. 2-4, т. 2).

Проведення перших електронних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 було призначено на 05 травня 2017 року, проте торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, що зафіксовано протоколом від 05 травня 2017 року за № 254122 (а. с. 19, т. 2).

22 червня 2017 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги з продажу спірної квартири. Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 22 червня 2017 року № 265525 переможцем торгів визнано ОСОБА_4 , яка запропонувала за відповідний лот найвищу ціну - 353 300 грн (а. с. 20-22, т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, (який діяв на час проведення повторних торгів) (далі - Порядок).

Звертаючись до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина з позовом про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про право власності, ОСОБА_1 зазначала, що в оформленні заявки на реалізацію арештованого майна відділом ДВС були допущені недоліки, а організатор торгів, в порушення розділу ІІ Порядку, не перевірив повноти заявки та не повернув її до органу ДВС для усунення недоліків. Саме за такою заявкою організатор здійснив внесення до Системи неповної інформації про арештоване майно (формування лота), у зв`язку з чим лот для проведення електронних торгів був сформований з недостовірними даними про мешканців та користувачів спірною квартирою та без реального виділення майна боржника ОСОБА_3 у спільній власності. Крім того, початкова ціна продажу на повторних торгах була встановлена нижче, ніж визначено статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки порушення організатором торгів норм Порядку, які б могли бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, судом не встановлено, а дії державного виконавця мають самостійний спосіб оскарження.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та відділу державної виконавчої служби. Вказану ухвалу позивач не оскаржувала.

Судами встановлено, що ДП «Сетам» розмістив інформацію в системі електронних торгів на підставі документів, наданих відповідним органом ДВС. Перевірка документів на відповідність вимогам законодавства організатором за нормами чинного законодавства не здійснювалася. Підприємство проводило визначені процедурою дії щодо реалізації предмета іпотеки і дотрималось вимог щодо повідомлення учасників про проведення електронних торгів та самої процедури їх проведення. При цьому, сама ОСОБА_1 зверталась до відповідача з заявами про внесення до лоту інформації щодо її неповнолітньої дитини, отже була обізнана про наявність процедури з реалізації спірної квартири в рамках виконавчого провадження.

Також судами попередніх інстанцій враховано, що початкова ціна предмету іпотеки була встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року, що за приписами статей 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку» звільняє державного виконавця від обов`язку здійснювати оцінювання майна, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах, а також враховано, що спірну квартиру продано за ціною, яка значно перевищує встановлену судом початкову ціну продажу.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, справа № 922/3537/17, провадження № 12-127гс19).

ОСОБА_1 не довела обставин, на які вона посилався як на підставу своїх вимог, оскільки не надала доказів на підтвердження наявності порушень процедури реалізації майна, які б могли вплинути на результати електронних торгів, тобто не довела порушення своїх прав і законних інтересів, а також інтересів її неповнолітньої дитини.

Судами попередніх інстанцій також враховано, що через свої релігійні та інші особисті переконання ОСОБА_1 тривалий час ухилялась від реєстрації в органах РАЦС народження сина, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тула Російської Федерації. Лише після передачі квартири на реалізацію з прилюдних торгів, а саме у травні 2017 року, позивач звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2 . На підставі рішення суду 30 червня 2017 року органом РАЦС було видане свідоцтво про народження дитини, тобто, фактично факт народження неповнолітнього сина позивача підтверджується лише з 30 червня 2017 року і реєстрація місця проживання дитини вперше була здійснена тільки 01 липня 2017 року, тобто вже після продажу квартири з прилюдних торгів. Указані обставини були встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2018 року, яке набрало законної сили.

Крім того, іпотечний договір позивачем було укладено у 2008 році, тобто до народження дитини позивача. Жодних доказів про те, що неповнолітній був зареєстрований у спірному помешканні з дозволу іпотекодержателя матеріали справи не містять.

Також суди виходили з безпідставності посилання позивача на необхідність реального виділу її частки з майна з урахуванням того, що вона не являлась боржником по виконавчому провадженню. Так, судами враховано, що позивач є майновим поручителем позичальника ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії від 23 травня 2008 року № 117. За укладеним іпотечним договором іпотекодавці передали в іпотеку банківській установі предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві приватної власності у рівних частках кожній.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2012 року задоволено позов прокурора Чернігівського району в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» та в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 117 від 23 травня 2008 року у розмірі 252 833,98 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (по 1/2 частині), шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах. Отже, за судовим рішенням стягнення було звернуто на предмет іпотеки - квартиру в цілому із зазначенням у рішенні суду про те, що її 1/2 частина належить на праві власності позивачу.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини внаслідок проведення електронних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними позивачем не доведено.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2019 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович