Провадження № 2-о/359/22/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення -

В С Т А Н О В И В :

03.12.2019 заявник ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Волинської В.І., звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час (а.с.2-4).

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Бориспіль, Київська область, та є громадянином України. 12 червня 1982 року отримав свідоцтво про восьмирічну освіту, в якому зазначено, що навчався у Бориспільській середній школі №3, а 22.05.1984 р. отримав паспорт громадянина СРСР. З 26 вересня 1985 року був прийнятий на військовий облік Бориспільським РВК та знятий з обліку 29 травня 1987 року . З 03 березня 1986 року до 01 квітня 1993 року працював.. До 03 жовтня 1995 року був безробітнім, а з 03 жовтня 1995 року по 19.02.1996 працював тимчасовим робітником кладовища. У грудні 1996 року отримав ідентифікаційний код. Проте, зазначив, що оформити паспорт громадянина України не мав змоги через те, що не мав постійного місця реєстрації (прописки) на 1991 рік. У листопаді 2017 року звертався до Бориспільського районного відділу Управління ДМС України в Київські області із заявою про оформлення паспорта громадянина України, проте йому у грудні 2017 року було надано відповідь, якою рекомендовано звернутися до суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. Одночасно заявник вказує, що за межі України ніколи не виїжджав, та на даний час проживає на території України: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 04 грудня 2019 року( а.с.30), прийнято заяву та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але на електронну адресу суду направила заяву (а.с.42), у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності у зв`язку з перебуванням у відрядженні, заяву підтримує, та просить допитати свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Представник заінтересованої особи - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не направив.

05.03.2020 р. від представника заінтересованої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення по суті заяви (а.с.38-40), які просив врахувати під час прийняття рішення по даній справі. Так, у поясненнях зазначено, що ст.4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Звертає увагу суду на вимоги чинного законодавства щодо порядку встановлення належності до громадянства України. Зокрема, зазначає, що підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом, а саме Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-111; перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бориспіль, Київська область народився заявник ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ( а.с.5).

12 червня 1982 року заявник отримав свідоцтво про восьмирічну освіту( а.с.9), в якому зазначено, що він навчався у Бориспільській середній школі №3 м. Борисполя Київської області.

22 травня 1984 р. заявнику ОСОБА_1 відділом внутрішніх справ Бориспільського райвиконкому Київської області було видано паспорт громадянина СРСР серія НОМЕР_2 (а.с.6-8), за змістом якого зазначено національність власника паспорту - українець.

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 25 жовтня 1984 р. (а.с. 20) вбачається, що ОСОБА_1 26 вересня 1985 року був прийнятий на військовий облік Бориспільським РВК, з якого знятий 29 травня 1987 року.

З інформації зазначеної у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , виданої 03 березня 1986 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.10-14) вбачається, що заявник: у період з 03 березня 1986 року до 01 квітня 1993 року працював робітником на стадіоні «Колос» Бориспільської райради ДСО «Колос» та у Бориспільському міському спортивно-оздоровчому комплексі; з 03 жовтня 1995 року по 19 лютого 1996 року працював у Бориспільському ВУКГ тимчасовим робітником кладовища.

18 грудня 1996 року заявник отримав ідентифікаційний код, що підтверджується виданою Бориспільською ОДПІ карткою фізичної особи-платника податків (а.с.23).

Згідно листів № 23 від 07.12.2017 р. та №17/23 від 12.12.2017 УДМС в Київській області УДМС (а.с.16,17) вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2017 р. звертався до управління щодо видачі паспорту громадянина України, але оскільки зареєстрованим чи знятим з реєстрації на території Київської області у відділі обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Київській області не значиться, оригіналів документів на підтвердження громадянства та факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України не надано, внаслідок чого документувати паспортом громадянина України не надається можливим.

Водночас судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час постійно без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов, складеного 08.11.2017 р. депутатом Бориспільської міської ради Степаненко М.І., та копією будинкової книги( а.с.15,18,19).

Вказаний факт також підтверджується показами свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Так, згідно підпункту а пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Відповідно до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а)заяву про встановлення належності до громадянства України; б)копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в)судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З урахуванням викладеного, встановлення факту постійного проживання на території України заявника за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України і законом не визначено іншого порядку його встановлення. На підтвердження такого факту заявником надано ряд належних допустимих і достатніх доказів. Спір про право заявника відсутній.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273,394,315,319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - м.Бориспіль Київської області, (РНОКПП НОМЕР_5 ), постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і проживає по даний час.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2020 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів