справа № 489/954/20 провадження №2/489/1464/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Візіт-Класік» (далі ТОВ «Візіт-Класік»), третя особа Універсальна товарна біржа «Миколаївська Нерухомість 2000» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення дійсним. В обґрунтування вимог вказала, що 23.05.2011 між нею та ТОВ «Візіт-Класік», в особі директора Топчій Н.І. був укладений договір купівлі-продажу №1-225, відповідно до якого позивач придбала нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з частини першого поверху загальною площею 124,20 кв.м. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, через що остання вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 08.04.2020 на 08:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач відзиву та третя особа письмових пояснень на позовну заяву до суду не подали.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини пятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2001 між ТОВ «Візіт-Класік», в особі директора Топчій Н.І., та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 1-225, відповідно до якого позивач придбав нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно пункту 2 вказаного договору нежитлове приміщення, що є його предметом, складається з частини першого поверху загальною площею 124,20 кв.м.

Договір оформлено на Універсальній товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.05.2001 за реєстровим №37.

З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.03.2020 №575 вбачається, що право власності на нежитлові приміщення першого поверху за вищевказаною адресою зареєстровано за: АПЗТ «Отрада» загальна площа 205,7 кв.м. на підставі рішення Господарського суду від 28.02.2006, зареєстровано БТІ 10.04.2006; ОСОБА_1 загальною площею 124,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2001, укладеного на УТБ «Миколаївська Нерухомість 2000», зареєстровано БТІ 29.05.2001. Крім того, частина першого поверху кв. 2 переведена у нежитлові приміщення та виділена в окрему адресу: АДРЕСА_2 , право власності на 28.12.2012 реєструвалось на нежитлові приміщення медичного кабінету загальною площею 80,7 кв.м. за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.2008, зареєстровано БТІ 20.08.2008.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 23.05.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень статей 44, 45, 47, 224, 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) повинні укладатись у письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Комплексний аналіз вказаних положень ЦК УРСР (1963 року) вказує на те, що, за загальним правилом, договори купівлі-продажу нерухомого майна між фізичними особами повинні були укладатися у простій письмовій формі. І лише у випадку укладення договору купівлі-продажу жилого будинку, така угода підлягала нотаріальному посвідченню.

Проте судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, у зв`язку з чим вказана угода на момент її укладення відповідно до положень ЦК УРСР (1963 року) не підлягала нотаріальному посвідченню, що вказує на відсутність установлених законом підстав вважати укладену між сторонами угоду недійсною, оскільки вона була укладена у передбаченій законом простій письмовій формі.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Візіт-Класік», , місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 4;

третя особа: Універсальна товарна біржа «Миколаївська Нерухомість 2000», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 44/15.

Повний текст судового рішення складено 10.04.2020.

Суддя І.В.Коваленко