Справа № 471/276/16-ц
Провадження №4-с/471/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2020 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/276/16-ц за скаргою № 471/276/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Домбровської Катерини Сергіївни,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 року до суду надійшла скарга скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Домбровської Катерини Сергіївни.

Скарга обґрунтована наступним, що Братським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по справі №471/276/16-ц від 13.05.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 24 березня 2016 року. 10 серпня 2016 р. державним виконавцем Первомайського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було відкрито виконавче впровадження за номером №51913423 від 10.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь сина ОСОБА_3 2015 р. н. Державний виконавець взагалі ніяким чином не повідомив вчасно про відкриття даного виконавчого впровадження, хоча повинен був направити постанову про відкриття виконавчого провадження. В зв`язку з чим, перших п`ять місяців після відкриття виконавчого впровадження, в заявника накопичувався борг по аліментам. Лише в грудні місяці 2016 р. державні виконавці з метою проведення опису майна та подальшого його арешту прийшли додому до боржника, але на той час ОСОБА_1 не було в місті, вдома були лише батьки. Таким чином державним виконавцем через те, що сума боргу по аліментам перевищила розмір аліментів за 3 місяці, була видана постанова від 12.12.2016 р. про арешт всього майна (нерухомого та рухомого). Про це державний виконавець теж не повідомив належним чином. Лише після цього, самостійно дізнавшись про можливі причини арешту та відвідавши державну виконавчу службу, заявник з`ясував всі обставини і розмір боргу, що склався по аліментам. Не переховуючись та не ухиляючись від сплати накопиченого боргу, в той самий день заявник сплатив всю суму боргу і повідомив про це державного виконавця надавши йому чек про сплату. З того часу по цей день заявник щомісячно сплачує необхідний розмір аліментів. Це підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.01.2020 р. №3231/7 наданим державним виконавцем Первомайського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Домбровською Катериною Сергіївною. Згідно наданого розрахунку від 15.01.2020 р. №3231/7, станом на 01.01.2020 р. заборгованість зі сплати аліментів становила 61,31 грн., яка вже теж сплачена (квитанція №Т8204523 від 15.01.2020 р.). Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів в заявника відсутня, своєчасно сплачує всі платежі, намірів ухилятися від сплати аліментів в подальшому не має. Проте,державним виконавцем не вмотивованою постановою відмовлено у зняті арешту з майна.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року було залучено до участі у справі в якості стягувача - ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд скарги повідомлені в установленому законом порядку. Державний виконавець та стягувач по справі надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновків, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.п. 1, 2,3,4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Судом встановлено, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13.05.2016 року було вирішено задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку та

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 24 березня 2016 року;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 24 березня 2016 року;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11 липня 2016 року рішення Братського районного суду від 13.05.2016р. в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнеення на її користь аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років скасувано та ухвалено відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

12.12.2016 державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Домбровської Катерини Сергіївни було винесено постанову ВП № 51913423 про накладення арешту на все майно боржника.

Порядок виконання рішень судів про стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

За положеннями ч. 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку встановленому законом.

Згідно з п. 4 Розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.01.2020 року заборгованість становить 61,31 грн. (а.с. 115).

Вказану заборгованість по аліментам ОСОБА_1 сплатив 15.01.2020 року (а.с. 116).

Відповідно ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є такими, що підлягають задоволенню, оскільки боржником погашена заборгованість із сплати періодичних платежів в повному обсязі, підстави для арешту майна боржника відсутні, а державний виконавець відмовляючи у знятті арешту не обґрунтував свою відмову та не зазначив причин, що перешкоджають скасувати арешт постановою державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 447-453, 447 Цивільного процесуального кодексу України ст.ст., 18, 56, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Домбровської Катерини Сергіївни, стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Домбровської Катерини Сергіївни про відмову у зняті арешту з майна.

Зобов`язати державного виконавця Первомайського міськрайонного ВДВС Домбровську Катерину Сергіївну видати постанову про зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Первомайського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 12.12.2016 р.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ.Б. Скарницька