Ухвала

02 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 173/1498/17

провадження № 61-42424св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР) про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що вона працювала в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР з 10 лютого 1981 року до 02 вересня 2017 року. Наказом виконуючого обов`язки директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР від 07 червня 2017 року № 60-к до неї застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважає цей наказ незаконним та таким, що винесений з особистих мотивів директора закладу та частини робітників, які підтримують його думку.

02 вересня 2017 року наказом директора закладу № 121-к її переведено, тимчасово без її згоди на посаду молодшої сестри (санітарки-ванниці) строком до 1 місяця на час проведення інвентаризації матеріальних цінностей м`якого та твердого інвентарю, з оплатою праці за виконану роботу, не нижчою ніж середній заробіток за попередньою посадою. Після її відмови поставити підпис в графі «ознайомлена з наказом», директор звільнив її з займаної посади наказом від 02 вересня 2017 року № 122-к за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

При звільнені ОСОБА_1 не виконані вимоги статті 116 КЗпП України, а саме в частині повідомлення працівникові при звільненні про нараховані суми перед виплатою зазначених сум. До цього часу не оплачено її перебування на лікарняному в період з травня до 01 вересня 2017 року.

На підставі викладеного просила суд визнати незаконним наказ виконуючого обов`язки директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР від 07 червня 2017 року № 60-к «Про винесення догани сестрі господарці ОСОБА_1 » та скасувати його, поновити її на посаді молодшої медичної сестри - господарки, переведеної на посаду молодшої сестри (санітарки-ванниці) тимчасово КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та заробітну плату за час перебування на лікуванні і за час затримки розрахунку.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ наказ виконуючого обов`язки директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР від 07 червня 2017 року № 60 «Про винесення догани сестрі - господарці ОСОБА_1 »; поновлено позивача на посаді молодшої медичної сестри сестри-господарки комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР з 02 вересня 2017 року; стягнуто з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 245,37 грн за період з 02 вересня 2017 року до 23 квітня 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Розподілено судові витрати та стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1 762,00 грн та 640,00 грн судового збору - на користь позивача.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді молодшої медичної сестри сестри-господарки КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР та стягнення з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 11 245,37 грн скасовано та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2018 року в частині стягнення з КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР на користь держави судового збору в розмірі 1 762,00 грн скасовано.

Компенсовано КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» ДОР за рахунок держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 920,00 грн пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. М. Сімоненко