Справа № 467/167/20
08.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною завою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування будинком,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання їй такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить на йому праві власності.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У відповідності до довідки про склад сім`ї, виданої Костянтинівською селищною радою 20.01.2020 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Однак, вказані особи у вказаному будинку не проживають понад один рік,що підтверджується актами Костянтинівської селищної ради про обстеження домоволодіння від 20.02.2019 року, 05.06.2019 року, 18.10.2019 року та 20.01.2020 року.
Відповідача у вказаному будинку не проживають, їх особистих речей в будинку немає, місце їх перебування на даний час невідоме.
Вказані обставини створюють позивачу перешкоди в користуванні житлом та його утриманні.
Посилаючись на відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад передбачений законом строк, та на норми ст.ст. 150, 174 ЖК України та ст. 405 ЦК України, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачі правом подання відзиву на позовну заяву, не скористались.
Ухвалою суду від 27 березня 2020 року справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідачі є його знайомими. ОСОБА_2 попросив зареєструвати його та дітей у вказаному будинку, однак ніколи у вказаному будинку не поживали. З 2016 року ОСОБА_2 , виїздив а кордон, де перебували його діти не відомо. Де на даний час знаходяться відповідачі йому не відомо, зв`язку з ними не має. Має намір реалізувати своє право власності на вказаний будинок, однак не може цього зробити, в зв`язку з тим, що в будинку зареєстровані відповідачі. В зв`язку з зазначеним був змушений вернутись до суду з вказаним позовом. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 08.04.1994 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 388 (а.с. 7-8).
Згідно реєстрового напису, вказаний договір купівлі-продажу зареєстровано 22.04.1994 року Первомайським МБТІ за № 1974 (а.с. 8 ворот).
У відповідності до довідки Костянтинівської селищної ради № 101 від 20.01.2020 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 з 23.01.1998 року зареєстровані: ОСОБА_2 , 1965 року народження, ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_4 , 1995 року народження (а.с. 9).
Згідно актів, складених депутатом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_7 в присутності двох свідків, 20.02.2019 року, 05.06.2019 року, 18.10.2019 року та 20.01.2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживають більше двох років (а.с. 10, 11, 12, 13).
Відповідно до довідок Костянтинівської селищної ради Миколаївської області № 107/03-02/1/20, 108/03-02/1/20, 109/03-02/1/20 від 14.02.2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19, 20, 21).
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що з позивачем є сусідами по смт. Костянтинівка та знає його більше шести років. Проживає там понад два роки. Відповідачів в будинку позивача за цей час не бачив жодного разу. Де перебувають відповідачі йому невідомо.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що проживає в АДРЕСА_1 а близько трьох років. Відповідачів не бачив приблизно три роки. Де вони перебувають на даний час йому невідомо.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статей 379, 380 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Статті 150, 156, 174 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 174 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено той факт, що відповідачі не проживають у вказаному житловому будинку понад 2 роки, належних доказів на підтвердження факту не проживання відповідачів у спірному житловому будинку з поважних причин, матеріали справи не містять, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду позивачем був сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 3).
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що позов задоволено, тому з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 280 грн. 27 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовну заву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування будинком - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 280 (двісті вісімдесят) грн. 27 коп. сплачених судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 280 (двісті вісімдесят) грн. 27 коп. сплачених судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 280 (двісті вісімдесят) грн. 27 коп. сплачених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:

- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

- ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Арбузинського

районного суду О.М.Кірімова