Постанова

Іменем України

09 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 761/2054/14-ц

провадження № 61-17937св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчук Сергій Вікторович,

заінтересована особа (стягувач) - акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) Колодчука С. В., заінтересована особа (стягувач) - акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»).

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 56144326 щодо виконання виконавчого листа № 761/2054/14-ц, виданого 21 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з нього на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 767 383,49 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 11 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

09 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої державним виконавцем проведено опис майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки від 13 березня 2007 року № 49582, укладеного між ним і АТ «УкрСиббанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

09 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві складено акт про те, що боржник не проживає і не зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

12 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт коштів боржника.

23 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

30 липня 2018 року складено висновок про вартість майна.

Вказував, що вищевказані дії були вчинені державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема державний виконавець у першу чергу має перевірити майновий стан боржника, наявність грошових коштів в національній та іноземній валюті, а у випадку їх відсутності здійснювати дії, спрямовані на звернення стягнення на майно боржника, однак державним виконавцем цього зроблено не було.

Також зазначив, що постанова про опис та арешт майна боржника була винесена без виходу за місцем знаходження нерухомого майна, складена за відсутності боржника, при цьому державний виконавець не звертався з вимогою про надання доступу до приміщення, не звертався з поданням до суду про примусовий вхід до приміщення, що свідчить про те, що державний виконавець не мав доступу до приміщення, а опис здійснив по технічному паспорту нерухомого майна.

Окрім того, державним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника, яке є єдиним місцем проживання боржника та підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника, а також щодо винесення акта державного виконавця у виконавчому провадженні № 56144326 від 09 липня 2018 року щодо встановлення факту непроживання незаконними і скасувати зазначені постанову про опис та арешт майна боржника та акт державного виконавця щодо встановлення фактичного непроживання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у складі судді Макаренко І. О. скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. у виконавчому провадженні № 56144326 при винесенні постанови про опис та арешт майна від 09 липня 2018 року.

Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. у виконавчому провадженні № 56144326 від 09 липня 2018 року при складенні акта у виконавчому провадженні № 56144326 щодо встановлення факту непроживання боржника у квартирі АДРЕСА_1 .

Скасовано постанову про опис та арешт майна від 09 липня 2018 року, що винесена старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. у виконавчому провадженні № 56144326.

Скасовано акт щодо встановлення факту непроживання боржника у квартирі АДРЕСА_1 від 09 липня 2018 року, що складений старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. у виконавчому провадженні № 56144326.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця підлягає задоволенню, оскільки відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, разом з тим, старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчуком С. В. не було надано суду відзиву на скаргу та інших доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, що позбавило суд можливості перевірити доводи заявника. Таким чином, розгляд скарги здійснюється на підставі наявних документів, що містяться у матеріалах справи.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційні скарги державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчука С. В. і АТ «УкрСиббанк» задоволено.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстав для скасування акта щодо встановлення факту непроживання боржника немає, оскільки судом установлено та не заперечується заявником, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованим не був, доказів проживання у цій квартирі ОСОБА_1 суду не надав. Крім того, незазначення у постанові державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09 липня 2018 року зберігача майна і зазначення, що майно не потребує відповідального зберігання, не є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та такі дії узгоджуються з положення цього Закону. Висновки суду першої інстанції, що опис майна проведено без проникнення у квартиру та без виходу за місцезнаходженням цього майна ґрунтуються на припущеннях та спростовуються матеріалами справи.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що він дійсно зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , разом з тим, матеріали справи не містять доказів його непроживання у квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, незазначення у постанові державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09 липня 2018 року зберігача майна, і зазначення, що майно не потребує відповідального зберігання є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, положень статті 58 цього Закону.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2019 року державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчук С. В. подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На примусовому виконанні у Шевченківському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 56144326 щодо виконання виконавчого листа № 761/2054/14-ц, виданого 21 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 767 383,49 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 11 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

09 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої державним виконавцем проведено опис майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки від 13 березня 2007 року № 49582, укладеного між ним і АТ «УкрСиббанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

09 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві складено акт про те, що боржник не проживає і не зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

12 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт коштів боржника.

23 липня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

30 липня 2018 року складено висновок про вартість майна.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що він просив суд визнати незаконним і скасувати акт державного виконавця від 09 липня 2018 року щодо встановлення непроживання у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки вона є його єдиним житлом.

Разом з тим, судом установлено та не заперечується заявником, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованим не був, доказів проживання у цій квартирі ОСОБА_1 суду не надав.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним і скасування акта державного виконавця у виконавчому провадженні № 56144326 від 09 липня 2018 року щодо встановлення факту непроживання боржника у квартирі АДРЕСА_1 .

У частинах першій, другій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Таким чином, за змістом вказаної статті державному виконавцю надано право за власною оцінкою обставин визначати або не визначати зберігача майна з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин, а статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено осіб, яким таке майно передається на зберігання, у разі якщо державним виконавцем прийнято рішення про необхідність передачі арештованого та описаного майна на відповідальне зберігання.

Отже, передання майна на зберігання є правом, а не обов`язком державного виконавця.

З урахуванням вказаного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані дії державним виконавцем були вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», крім того заявником всупереч вимогам статті 447 ЦПК України не вказано, які його права чи свободи порушено незазначенням державним виконавцем про зберігача майна та іншими діями державного виконавця, які, на думку ОСОБА_1 , суперечать вимогам законодавства.

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян