Справа № 308/1471/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання - Павлюх Л.М.,

з участю позивачки - ОСОБА_1 , представника позивачки - ОСОБА_2 , представника третьої особи - Шатров В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що ОСОБА_1 є родичкою малолітніх дітей та більше трьох років займалась вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_3 та майже шість місяців малолітнього ОСОБА_4 . Мати дітей ОСОБА_3 ухилилася від виховання та утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, з малолітніми дітьми в одній оселі не проживає. 02.09.2019 року відповідачка ОСОБА_3 заявою відмовилась від своїх батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Бисаги Ю.Ю., зареєстрованої в реєстрі за №749. Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивачка звернулася з заявою до міського голови Ужгородської міської ради про доцільність позбавлення прав відносно відповідач ОСОБА_3 від 17.10.2019 рокуза результатами розгляду якої 05.11.2019 року Службою у справах дітей Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в складі комісії прийнято рішення та складено відповідний щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , а також призначити ОСОБА_1 опікуном малолітніх дітей.

Суд констатує, що представником позивача ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог. А саме представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , призначити ОСОБА_1 опікуном малолітніх дітей, а також стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позові, просили суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , призначити ОСОБА_1 опікуном малолітніх дітей, а також стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачка ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, якій збільшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Шатров В.В. у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 11.07.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 803 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №5 від 12.11.2019 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені: мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відомості про батька проведені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) з зазначенням особи - ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 11.07.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 804 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 12.11.2019 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені : мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відомості про батька проведені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) з зазначенням особи - ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є родичкою малолітніх дітей та більше трьох років займалась вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_3 та майже шість місяців малолітнього ОСОБА_4 . Мати дітей ОСОБА_3 ухилилася від виховання та утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, з малолітніми дітьми в одній оселі не проживає.

Як вбачається з матеріалів справи встановлено факт не проживання відповідачки за її адресою реєстрації АДРЕСА_1 , а саме Актом про відсутність (не проживання) особи (осіб) за місцем реєстрації ТзОВ «Управління житлом» від 15.10.2019 року № 2557, довідкою ТзОВ «Управління житлом» від 15.10.2019 року № 2558, заявами сусідів, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Більше того, згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 02.09.2019 року про відмову від дітей вбачається, що остання відмовляється від дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Бисагою Ю.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 749.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 736/23-35 від 19.11.2019 року, враховуючи інтереси малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради надав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Також вищевказаним висновком встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дітей, здоров`ям їх не цікавиться та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що доводить факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Суд констатує, що представником служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради Шатровим В.М. було надано суду подання органу опіки та піклування № 568/23/01-12 від 26.08.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Стосунки між дітьми та позивачкою. Доброзичливі. ОСОБА_1 є матеріально забезпеченою, фізично здоровою, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної та судової відповідальності не притягалася, а тому, орган опіки та піклування вважає, що ОСОБА_1 може бути призначена опікуном малолітніх дітей ОСОБА_10 , 25.06.2013 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідатиме вимогам закону та інтересам дітей.

У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини

У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Таким чином, вищевказане свідчить проте, що мати малолітніх дітей ОСОБА_3 свідомо ухиляється від їх виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норма моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально їх не забезпечує.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Оскільки, внаслідок злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою ОСОБА_3 малолітні діти залишилася без батьківського піклування, любові та виховання, мати дитини не піклується про їх здоров`я, не приймає участі у фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченні, діти проживаються із ОСОБА_1 та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні, а також враховуючи волевиявлення відповідачки на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачку ОСОБА_1 слід призначити опікуном малолітніх дітей.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивачем ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 2500 з моменту подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на визнання позовних вимог відповідачем, виходячи з приписів ч. 2 ст. 182 СК України та того, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 слід стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що надані позивачкою докази в підтвердження викладених у позові обставин, є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки з позовними вимогами про стягнення аліментів позивачка звернулася 09.07.2020 року, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати.

За приписами п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 1681,60 грн.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150, 153, 159, 164, 166,181,182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76,81,141,258,265,354,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500/дві тисячі п`ятсот/грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1681/тисячі шістсот вісімдесят один/грн. 60 коп.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, код за , місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко