Справа № 513/1126/19
Провадження № 2/513/30/20
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
23 жовтня 2019 року позивач поштою звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього суму боргу за договором позики від 06 квітня 2019 року в розмірі 270000 гривень та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2700 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 4800 гривень.
Свої вимоги обґрунтував тим, що між ним та відповідачем 06 квітня 2019 року був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. та зареєстрований в реєстрі під номером 165. Відповідно до укладеного договору позивач надав відповідачу в борг 270000 гривень строком до 06 серпня 2019 року до 15:00 години. Однак, у встановлений в договорі строк відповідач борг не повернув.
В судове засідання позивач та його представник адвокат Тищенко С.Ю. не з`явились, від представника позивача адвоката Тищенко С.Ю. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, надали згоду на заочний розгляд справи (а.с.67).
Відповідачу ОСОБА_2 , судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.39, 64). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.56, 63).
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Позивач надав письмову згоду на заочний розгляд справи.
Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд приходить до висновку про наявність умов для проведення заочного розгляду даної справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.
З договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі під номером 165, ОСОБА_1 (позикодавець) передав, а ОСОБА_2 (позичальник) прийняв у власність грошові кошти в розмірі 270000 гривень (а.с. 10-11).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
На підставі ст. 530 ЦК України позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення грошових коштів у семиденний термін з моменту отримання вимоги про повернення грошових коштів за договором позики (а.с.12). Вказану вимогу отримано ОСОБА_2 30.10.2019 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 68).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 21 березня 2019 року, тобто на день подачі даного позову до суду, відповідач не повернув борг.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сума боргу за договором позики від 06 квітня 2019 року складає 270000 гривень, на день розгляду справи борг не повернуто, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно з нормами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до договору про надання правової допомоги № 15/10/19/-1 від 15 жовтня 2019 року, та розрахункового документу, адвокатом Тищенко Станіславом Юрійовичем надано позивачу ОСОБА_1 послуги на загальну суму 4800 гривень.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в загальній сумі 2700 гривень (а.с. 1).
Керуючись ст.ст.202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 289, 273, 354 ЦПК України, суд
позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області 23 березня 2009 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який зареєстрований по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 27 квітня 2001 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , суму боргу за договором позики від 06 квітня 2019 року в розмірі 270000 (двісті сімдесят тисяч) гривень; судові витрати в загальному розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень, а всього 277500 (двісті сімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з моменту отримання копії заочного рішення, але не пізніше закінчення строку карантину.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду позивачем - шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. І. Бучацька