ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1171/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

відповідача ОСОБА_3 ;

представника третіх осіб не з`явились;

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - Відповідач 1) та ОСОБА_4 (далі по тексту - Відповідач 2), в інтересах якого діє ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1 (надалі по тексту - квартира), на реєстраційному обліку за цією адресою перебуває з 06 серпня 1991 року.

Разом із Позивачем у зазначеній квартирі проживають Відповідач 1 (дочка позивача) та Відповідач 2 (онук позивача), що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) Управління житлово-комунального господарства Дарницької районної в державної адміністрації від 19 квітня 2010 року, № 52373, приватизована квартира належить у рівних долях сторонам у справі.

Після смерті чоловіка Позивача з Відповідачем 1 постійно виникають конфлікти щодо користування спільною квартирою, останньою чиняться спроби перешкодити користуванню жилим приміщенням. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою у позасудовому порядку, відповідно й розділити особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню квартири,у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою від 25.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання.

В судовому засіданні Позивач та представник Позивача підтримали позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що викладені в позовній заяві факти перешкоджання користування квартирою є неправдивими, не відповідають дійсності та є характерними для хвороби зазначеної дільничним психіатром, згідно копії направлення на госпіталізацію Позивача у психіатричну лікарню. Разом з цим, зазначено, що Позивач має всі можливості безперешкодно користуватися спільною квартирою та має доступ до всіх її речей та документів, що знаходяться в квартирі. Сплата комунальних послуг за квартиру здійснюється Відповідачем 1.

Позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень у відзиві на позовну заяву, а тому просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представником третьої особи - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», надано до суду пояснення, відповідно до яких зазначено, що доказів порушення третьою особою прав Позивача, в позовній заяві не надано, із заявою про укладення окремих договорів Позивач до КП «Київкомунсервіс» не зверталася.

Представником третьої особи - Комунальне підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», надано до суду пояснення на позовну заяву, відповідно до яких зазначено, що жодних дій, що призвели б до порушення права Позивача комунальним підприємством не вчинялося, оскільки особові рахунки не можуть бути розподілені за відсутністю рішення суду, яким встановлена площа, що закріплюються за кожним із співвласником, визначення кількості проживаючих. Розгляд справи просили здійснювати без участі представника КП «Київтеплоенерго».

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) Управління житлово-комунального господарства Дарницької районної в державної адміністрації від 19 квітня 2010 року №52373, квартира АДРЕСА_1 , є приватизованою та належить Позивачу та Відповідачам на праві спільної часткової власності у рівних долях по 1/3 частині (а. с. 8).

ОСОБА_3 (Відповідач 1) - є донькою Позивача, яка до укладання шлюбу мала прізвище - « ОСОБА_1 », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданий 22.08.2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї.

ОСОБА_4 (Відповідач 2) - є малолітнім сином ОСОБА_3 , відповідно й онуком Позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданий 01.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Так, у спірній квартирі проживають і користується нею Позивач та Відповідачі.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим у 2008 році, експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, спірна квартира є трикімнатною та складається з коридору площею 12,6 кв. м, ванної кімнати площею 2.9 кв. м, вбиральні (туалет) площею 1,2 кв. м. кухні площею 7,9 кв. м, житлової кімнати площею 12.3 кв. м, житлової кімнати площею 12,3 кв. м, житлової кімнати площею 17,3 кв. м., лоджії площею 2,0 кв. м, лоджії 1,9 кв. м; загальна площа квартири - 70,4 кв. м., житлова площа квартири - 41,9 кв.м, підсобна площа - 24.6 кв. м. Всі житлові кімнати в квартирі є ізольованими (а. с. 9-11).

Позивач просила встановити порядок користування спільною квартирою та виділити у її користування ізольовану кімнату, площа якої складає 17.3 кв.м. (кімната №7 згідно технічного квартири), виділивши Відповідачу 1 - ОСОБА_3 та відповідачу 2 - ОСОБА_4 у спільне користування роздільні житлові кімнати: кімнату площею12,3 кв.м. (кімната №5 згідно технічного паспорта квартири) і кімнату площею 12,3 кв.м. (кімната № 6 технічного паспорта квартири), залишивши у спільному користуванні сторін: коридор площею 12,6 кв. м, ванну кімнату площею 2.9 кв. м, вбиральні (туалет) площею 1,2 кв. м., кухні площею 7,9 кв. м, лоджії площею 2,0 кв. м, лоджії площею 1,9 кв. м., посилаюсь на те, що Відповідач 1 чинить їй перешкоди у користуванні своєю власністю, та не допускає Позивача до її речей та документів.

Відповідач 1 заперечує проти фактів, викладених у позовній заяві та зазначила, що запропонований Позивачем виділ кімнат не відповідає ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності та просила відмовити в позові за безпідставністю вимог.

Так, вбачається, що сторони не можуть дійти згоди у порядку користування квартирою.

Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (надалі - ЖК УРСР), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор,тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу та Відповідачам належить на праві власності по 1/3 частини квартири, що складає 13,9 кв.м. ( 41,9 кв. м. житлової площі х 1/3 частини = 13,9 кв. м.). Однак, Позивач просила виділити в її користування ізольовану кімнату, площа якої складає 17.3 кв.м. (кімната №7 згідно технічного квартири), залишивши за Відповідачами ізольовані кімнати площами по 12,3 кв.м. (кімната №5, №6 згідно технічного квартири). В загальному користуванні просила залишити усі інші приміщення.

В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами наявний інший, раніше визначений, порядок користування квартирою, а саме Відповідач 1 та Відповідач 2 користувалися ізольованою кімнатою площею 17.3 кв.м., а Позивач однією з кімнат площею 12,3 кв.м.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що сторони проживають у квартирі, за відповідним, раніше визначеним, порядком користування жилим приміщенням, керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає за доцільне визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши Позивачу у користування одну ізольовану кімнату з лоджією, житлова площа якої складає 12,3 кв.м, що відповідає кімнаті №6, згідно технічного паспорту квартири, в користування Відповідачів залишити ізольовану кімнату з лоджією, житлова площа якої складає 17,3 кв.м, що відповідає кімнаті №7, згідно технічного паспорту квартири та ізольовану кімнату, житлова площа якої складає 12,3 кв.м, що відповідає кімнаті №5, згідно технічного паспорту квартири. В загальному користуванні залишити: кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню (туалет).

Разом з тим, зі змісту позовних вимог та пояснень сторін у справі, вбачається, що Позивач та Відповідачі мають разом сплачувати плату за надання комунальних послуг, однак виконання обов`язків по сплаті вказаних послуг ускладняються постійними з цього приводу конфліктами та наявністю лише одного особового рахунку.

У відповідності зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Також, нормою п. 2 ч. 2 ст. 8 того ж Закону визначено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюється порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Виходячи з вказаних положень, заявлені вимоги про розподіл особових рахунків є передчасними і безпідставними, оскільки судом не встановлено, що позивачем вносився проект договору та виконувалась процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Встановлення порядку користування квартирою між її користувачами за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивача з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому останній не позбавлений права звернутись за захистом до суду.

Таким чином, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити і роз`яснити про необхідність скористатися вищезазначеним порядком, а в разі відмови від розділення рахунків, такі дії можуть бути оскаржені до суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків, підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вимог щодо визначення порядку користування квартирою, інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню судом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача 1 на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в сумі 768, 40 грн.

На підставі вищевказаного та керуючись стст. 150, 179Житлового кодексу Української РСР,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 319, 355, 356, 358, 360, Цивільного кодексу України, стст. 77-84, 141,142, 259, 260, 264-266, 269 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 одну ізольовану кімнату з лоджією, житлова площа якої складає 12,3 кв.м, що відповідає кімнаті №6 згідно технічного паспорту квартири, виділити у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ізольовану кімнату з лоджією, житлова площа якої складає 17,3 кв.м, що відповідає кімнаті №7 згідно технічного паспорту квартири та ізольовану кімнату, житлова площа якої складає 12,3 кв.м, що відповідає кімнаті №5 згідно технічного паспорту квартири.

Місця загального користування, зокрема кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню (туалет), залишити у спільному користуванні.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.