Справа № 171/1171/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" жовтня 2020 р. м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря судового засідання Титаренко Л.Б.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м. на підставі договору міни квартири, посвідченого приватним нотаріусом 28.04.2004 року.
Зазначає, що відповідача ОСОБА_3 вона зареєструвала в квартирі, як свого чоловіка 24.06.2004 року, перебуваючи з ним на той час в зареєстрованому шлюбі.
Позивач зазначає, що шлюб з відповідачем розірвала 15.09.2018 року. За два місяці до розірвання шлюбу, а саме у липні 2018 року чоловік забрав свої особисті речі та добровільно переселився проживати за іншою адресою в м.Зеленодольськ. При цьому, відповідач залишив їй ключі від замків вхідних дверей квартири. Протягом двох років вона неодноразово зверталася до нього з проханням щодо зняття його з реєстрації, проте відповідач не бажав спілкуватися з нею з цього приводу.
Зазначає, що вона не перешкоджала відповідачу користуватися квартирою. Відповідач з липня 2018 року по даний час в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, благоустроєм житла він не цікавиться.
За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідач втратив право на користування вищевказаним житлом.
Позивач ОСОБА_2 просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні 21.09.2020 року до початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення його з матеріалами справи, під розписку повідомлений про дату та час наступного судового засідання (а.с.42).
В судовому засіданні 09.10.2020 року представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав зазначених в ньому, обґрунтовуючи доводами, зазначеними в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному.
Відповідач в судові засідання 30.09.2020 року, 09.10.2020 року, 12.10.2020 року, 19.10.2020 року не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подав.
Відповідно дост.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 з 2018 року. Відповідача ОСОБА_3 він добре знає, стосунки у них нормальні. Свідок зазначив, що позивач проживає з ним в с.Велика Костромка, на даний час перебуває на заробітках в Польщі, а саме з вересня 2020 року. Йому відомо, що у 2018 році відповідач ОСОБА_3 добровільно виселився з квартири позивача, яка знаходиться в м.Зеленодольськ та належить їй на праві власності. В квартиру свідок навідувався з 2018 року та особистих речей відповідача не бачив у квартирі. В даний час він слідкує за вищевказаною квартирою, в квартирі ніхто не проживає. Витрати за комунальні послуги по даній квартирі несе позивач ОСОБА_2 . Ключі від вищевказаної квартири знаходяться тільки у позивача, відповідач до них за ключами від квартири не приходив та йому не відомо, щоб позивач чинила перешкоди відповідачу щодо проживання у квартирі. Свідок зазначив, що у відповідача є батьки, які проживають в с. Українка Апостолівського району Дніпропетровської області, у яких є власне житло, про що повідомила йому позивач.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яку вона придбала за договором міни квартир від 28 квітня 2004 року, передавши ОСОБА_5 у власність квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , придбану за договором купівлі продажу від 04 вересня 1997 року (а.с.7-8).
Право власності позивача на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2004 року, № 3552087 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 222327865 від 02.09.2020 р року (а.с. 9,32-33).
З технічного паспорту на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 42,7 кв.м.(а.с.10-12).
Позивач ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 03 жовтня 1997 року, який розірвано 15 вересня 2018 року, що вбачається з копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 (а.с.6) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 15 вересня 2018 року (а.с.13).
З довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №549 від 08.07.2020 року встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).
З акту складеного комісією у складі спеціаліста з ЖКГ виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Позігун Д.Ю., в якості голови комісії, спеціаліста-адміністратора першої категорії відділу (центру) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Жалай О.О., контролера водопровідного господарства КП «Зеленодольський міський водоканал» Матушевської Н.Л. від 08.07.2020 року вбачається, що в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , однак фактично за вказаною адресою ніхто не проживає з 2003 року (а.с.14).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрований в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але фактично з 2018 року в зазначеній квартирі не проживає.
На даний час позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_3 у її квартирі.
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_2 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5, 12, 13, 76-82, 89,141,258-259,264-265,273,280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.10.2020 року.

СуддяЛ. І. Кодрян