Справа № 128/2246/20
Провадження № 22-ц/801/2004/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Денишенко Т. О.
УХВАЛА

15 жовтня 2020 рокуСправа № 128/2246/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Денишенко Т. О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 про відвід судді, заявлений у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року про повернення позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшла зазначена вище цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року про повернення позовної заяви, поданої фізичною особою, яка не може бути представником у цій справі та підписувати позовну заяву від імені позивачки ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі викладене клопотання про відвід, зокрема, судді апеляційного суду Денишенко Т. О., який умотивований нормами статті 36 ЦПК України. Скаржник ОСОБА_2 зазначає про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, просить не допустити розгляду апеляційної скарги суддею через певні обставини, що мають місце.

Розглянувши клопотання про відвід, суддя дійшла висновку про необхідність його задоволення з наступних підстав.

14 червня 2018 року Апеляційним судом Вінницької області була розглянута цивільна справа № 128/2591/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року. Вказаним рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволений частково, за ним визнано право власності у порядку спадкування за заповітом від 23 жовтня 2012 року після смерті батька ОСОБА_9 на 5/12 частки житлового будинку «А» з прибудовою та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_9 ; земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_9 ; земельну ділянку площею 0,2500 га в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_9 ; майновий пай у розмірі 6177,00 гривень у пайовому фонді майна Сільськогосподарського орендного підприємства «Мир» с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, що належав ОСОБА_9 .

Постановою апеляційного суду від 14 червня 2018 року за головування судді Денишенко Т. О. апеляційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року залишене без змін.

У цивільній справі № 128/2246/20 заявлено вимогу про визнання заповіту ОСОБА_9 від 23 жовтня 2012 року недійсним.

Беручи до уваги вирішення в порядку апеляційного провадження справи щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на частину спадкового майна на підставі того ж заповіту від 23 жовтня 2012 року, який на даний час оспорюється, представник ОСОБА_1 фізична особа ОСОБА_2 , не будучи адвокатом, не надавши суду належних доказів про право надавати громадянам фахову юридичну допомогу, посилається на наявність у нього сумнівів в неупередженості, об`єктивності судді.

Враховуючи участь судді Денишенко Т. О. у розгляді справи фактично між тими ж сторонами, прийняття за її головування судового рішення не на користь ОСОБА_1 , скаржник ОСОБА_2 наполягає на відведенні цієї судді від вирішення поданої тепер ним апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 08 вересня 2020 року про повернення позовної заяви, підписаної ним від імені ОСОБА_1 щодо визнання недійсним заповіту.

Згідно пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу ( самовідводу ) якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 ЦПК України питання про відвід ( самовідвід ) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, те, що метою цивільного судочинства є, крім іншого, забезпечення довіри до суду і виключення будь-яких припущень, які б викликали в учасника процесу підозру у незалежності та неупередженості судді, розглянувши заяву про відвід, суддя-доповідач дійшла висновку про необхідність її задоволення. Кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

Керуючись статтями 36, 39, 40, пунктом 7 частини першої статті 252, статтями 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання скаржника ОСОБА_2 про відвід судді апеляційного суду Денишенко Т. О. задоволити.

З метою забезпечення розгляду справи, для визначення в ній головуючого судді у звязку з відводом судді Денишенко Т. О. передати справу у відділ забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко