Провадження № 2/537/656/2020
Справа № 537/1969/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2020 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі - головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання - Костюкевич Н.В.,
представник позивача Мороз І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом юридичної особи Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
АТ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Свої вимоги мотивував тим, що гр. ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв*язку з чим підписала Заяву №б/н від 20.04.2012року.
14.06.2018року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/privatbank/ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.
При укладення Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання за Кредитним договором.
У порушення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору Відповідач зобов*язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кредитні кошти.
Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов`язання за Кредитним договором.
У зв*язку з зазначеним порушеннями зобов*язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.04.2020 року має заборгованість - 304389.91 грн, яка складається з наступного:
- заборгованість за тілом кредиту -3552.64грн.,
- заборгованість за відсотками - 298238.18грн.;
- нарахована пеня - 2599.09грн..
Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 138811.39, яка складається з наступного:
-3552.64грн. - заборгованість за кредитом;
-135258.75грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 20.04.2012 по 29.03.2019р.
Належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи доведено, що відповідач гр. ОСОБА_1 отримав від позивача грошові кошти в кредит , тому відповідач гр. ОСОБА_1 зобов*язаний повернути позивачу суму заборгованості за Кредитним договором. Представник позивача, АТ КБ «Приватбанк», в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує.
Відповідач гр. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 130 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України.
Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Причиною спору між сторонами стала відмова Відповідача відшкодувати АТ КБ «Приватбанк» у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору.
20.04.2012 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, та у зв`язку із чим отримав в кредит грошові кошти у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно змісту підписаної анкети - заяви, гр. ОСОБА_1 підтвердив, що підписана заява разом із разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до пункту 2.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно із пунктом 2.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник зобов`язався виконати зобов`язання з повернення кредиту та виплати винагороди банку.
Згідно із пунктом 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення грошових коштів, та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на30.04.2020 року має заборгованість - 304389.91 грн, яка складається з наступного:
- заборгованість за тілом кредиту -3552.64грн.,
- заборгованість за відсотками - 298238.18грн.;
- нарахована пеня - 2599.09грн..
Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом.
Таким чином заборгованість до стягнення становить 138811.39, яка складається з наступного:
3552.64грн. - заборгованість за кредитом;
135258.75грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 20.04.2012 по 29.03.2019р.
Водночас, відповідно до частин 1, 2статті 207 Цивільного кодексу України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 Цивільного кодексу Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України ).
Згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України,публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України,можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056 1 Цивільного кодексу Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України,неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу Українивизначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України,якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Однак, у анкеті - заяві позичальника ОСОБА_1 від 20.04.2012 року процентна ставка не зазначена.
Також у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, (окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник з урахуванням здійсненої часткової проплати), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.08.2012 року, позивач посилався на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Окрім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 20.04.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.06.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.04.2012 року шляхом підписання анкети - заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Також не можна вважати складовою частиною кредитного договору Витяг з Тарифів на обслуговування кредитних карт, оскільки вказаниц Витяг не містить підпису представника банку, як другої сторони договору, не зазначена у анкеті-заяві, не містить прізвище позичальника.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
За таких обставин, правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом, суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму боргу в розмірі 3552 грн. 64 коп. (тіло кредиту), оскільки факт отримання кредитних коштів у вказаному розмірі встановлено в судовому засіданні, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2102.00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 530,536, 572,589-590, 592. 610-611, 1046 ЦК України, ст.ст. 12,13,76,81,141,223,263-266, 280-282 ЦПК України, суд , -
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково .
В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: О.В. Маханьков
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.10.2020 року.