Справа № 158/2180/17
Провадження № 2/161/1106/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судового засідання - Шумиводі О.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання факту володіння транспортним засобом неправомірним та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання факту володіння транспортним засобом неправомірним та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що 25.05.2017 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_4 на перехресті а/д М-19 по вул. Галицького у с. Жидичин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф» н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні маневру повороту ліворуч, не надала дорогу автомобілю марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався з правого боку, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушила п.п. 10.11 ПДР України.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.06.2017 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно збитки, розмір яких відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності № 277 від 07.07.2017 року становить 249565,67 грн.

Крім того, за огляд, фотографування, автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля ним сплачено суб`єкту оціночної діяльності 3000,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 15 ВІД 07.07.2017 року.

Зазначає, що загальний розмір заподіяних йому збитків становить 252565,67 грн.

Згідно полісу № АК/2698448 від 12.02.2017 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ « СК «Уніка» на суму 100000,00 грн.

Так, 22.08.2017 року ПрАТ « СК «Уніка» на підставі полдісу № АК/2698448 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.02.2017 року йому виплачена страхова сума в розмірі 99000,00 грн. з різницею франшизи в розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню ставить суму в розмірі 153565,67 грн.

Крім того, вказує, що ОСОБА_5 не є власником автомобіля марки «Фольксваген Гольф» н.з. НОМЕР_1 , оскільки всупереч вимогам п. 1.10 ПДР України в такій якості не зазначений у свідоцтві Європейського зразка про реєстрацію цього автомобіля Н 019964 від 01.11.2017 року у Литовській республіці, як і в будь-якому іншому документі.

Також, зазначає, що ОСОБА_5 експлуатує вищевказаний автомобіль без законних підстав, тому він та ОСОБА_4 повинні солідарно відшкодувати йому завдану шкоду в розмірі 153565,67 грн.

Разом з тим, вказує, що внаслідок даної ДТП, йому завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює у 50000,00 грн.

З врахуванням збільшених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 248194,02 грн., 50000,00 грн. за завдану моральну шкоду та понесені судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засідання збільшені позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач 25.05.2017 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_4 на перехресті а/д М-19 по вул. Галицького у с. Жидичин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф» н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні маневру повороту ліворуч, не надала дорогу автомобілю марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , який наближався з правого боку, внаслідок чого відбулося зіткнення.

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушила п.п. 10.11 ПДР України.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.06.2017 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Власник транспортного засобу може передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія направо керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа є відповідальною за завдання шкоди.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Встановлено, що позивачу завдано шкоду з вини ОСОБА_4 , яка на момент ДТП керувала транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф» н.з. «НОМЕР_1 », який був наданий їй добровільно ОСОБА_5 , якому на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.01.2017 року (а.с. 116 том 1) ОСОБА_6 надано на право користування даним автомобілем, тому відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власнику даного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Свр) складає (з ПДВ) 249565,67 грн. (а.с. 4-18 том 1).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована згідно полісу № АК/2698448 від 12.02.2017 року в ПрАТ « СК «Уніка», страхова сума за шкоду завдану майну становила 100000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн. (а.с. 19 том 1).

З метою отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з відповідною заявою.

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» по виписці по картці/рахунку ОСОБА_1 вбачається, що ПрАТ « СК «Уніка» виплатило останньому страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн. (а.с. 23 том 1).

Не погоджуючись із звітом № 277 від 07.07.2017 року та з метою встановлення механічних пошкоджень та вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в ході розгляду справи представником відповідачів ОСОБА_3 було заявилено клопотання про призначення у даній справі експертизи. Ухвалою суду від 05.10.2018 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 197 том 1). Згідно висновку експерта № 22 від 20.05.2019 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Нісан Кашкай», 2017 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди складає 240179,41 грн. (а.с. 6-16 том 2).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не погоджуючись з розміром суми матеріальної шкоди, представник відповідачів будь-яких інших належних доказів на спростування суми збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, відповідно до висновку експерта № 22 від 20.05.2019 року суду не надав. Клопотання про призначення повторної експертизи не заявляв.

Разом з тим, збільшуючи позовні вимоги, сторона позивач просив суд стягнути з відповідачів в його користь суму матеріального збитку в розмірі 248194,02 грн., завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Нісан Кашкай», 2017 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП (травень 2017 року), визначеному згідно висновку експерта № 22 від 20.05.2019 року, не врахувавши, що ПрАТ «СК «Уніка» йому сплачено суми страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн.

Однак, аналізуючи матеріали справи та виходячи з того, що сума сплачених позивачем коштів за ремонт, належного йому автомобіля не перевищує вартості матеріального збитку в розмірі 240179,41 грн., визначеного висновком експерта № 22 від 20.05.2019 року на момент проведення даного дослідження, тому до стягнення підлягає сума в розмірі 240179,41 грн., з різницею сплаченою позивачу ПрАТ « СК «Уніка» суми в розмірі 99000,00 грн., що складає 141179,41 грн.

Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 141179,41 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із роз`яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи питання про стягання моральної шкоди, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, однак в розмірі, що є значно меншим від заявлених вимог, а саме в розмірі - 2000,00 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість таких страждань, які зазнав позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з пенсійного посвідчення (а.с. 21) позивач є інвалідом ІІ групи, тому на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1414,70 грн. (позов задоволено на 57 %).

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (частина 3 ст. 133 ЦПК України).

Положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підстав поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат за проведення оцінки вартості збитків, заподіяних ушкодженням транспортного засобу та за проведення експертизи в розмірі 4015,20 грн., тому з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати за проведення автотоварознавчих досліджень.

На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 82, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 240179 (двісті сорок тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 41 копійки, завдану внаслідок ДТП, та 2000 (дві тисячі) гривень за завдану моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4015 (чотири тисячі п`ятнадцять) гривень 20 копійок витрат за проведення автотоварознавчих досліджень по справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2054 (дві тисячі п`ятдесят чотири) гривні 70 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк