ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1174/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів нерухомого майна недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ДП «СЕТАМ», приватного виконавця Мілоцького О.Л., за участю третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просив суд визнати електронні торги, які відбулися 19.07.2019 недійсними та скасувати протокол № 420238 про проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 19.07.2019 як незаконний.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у приватного виконавця Мілоцького О.Л. знаходиться виконавче провадження № 57401979 щодо примусового виконання виконавчого листа № 753/9736/13, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 18.12.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики. 10.10.2018 приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди на підставі вказаного виконавчого листа, який як зазначає позивач втратив чинність і не підлягає виконанню. 26.12.2018 постановою приватного виконавця накладений арешт на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачеві. Приймаючи постанову про опис та арешт майна, приватний виконавець діючи упереджено або у зв`язку з недбалістю, не звернув уваги на вимоги ч. 7 ст. 51 Закону «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що примусове звернення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону «Про іпотеку». Іпотека на вказане нерухоме майно виникла до винесення Дарницьким районним судом м. Києва рішення про стягнення заборгованості, тобто до 26.11.2013, а тому підстави для звернення стягнення на заставне майно боржника на користь ОСОБА_2 у приватного виконавця були відсутні. Також приватним виконавцем не була отримана згода на арешт та реалізацію майна заставодержателя, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 51 Закону «Про виконавче провадження». Предметом даного позову є проведення електронних торгів нерухомого майна - предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 на підставі недійсного звіту про оцінку майна, який втратив чинність 27.06.2019 згідно ч. 6 ст. 57 Закону «Про виконавче провадження» та в порушення ч. 3 розділу V Правил проведення електронних торгів арештованими активами, затвердженими Наказом ДП «СЕТАМ» № 7 від 28.01.2019 - електронні торги проведені з одним учасником. 26.07.2019 позивачем отримано протокол № 420238 про проведення повторних електронних торгів ДП «СЕТАМ» 19.07.2019, про призначення яких позивачу, у порушення п. 2 розділу VII «Порядку про реалізацію арештованого майна» про проведення електронних торгів, не було повідомлено. Повторні електронні торги відбуваються за умови допуску до них не менше двох учасників торги проведені з одним учасником, що є порушенням Правил проведення електронних торгів арештованими активами. Тому позивач вважає, що проведені електронні торги є недійсними.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.08.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Також ухвалою від 20.08.2019 в порядку забезпечення позову заборонено вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

26.09.2019 до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Гуримського О.В., в яких зазначено про те, що ОСОБА_2 з позовною заявою ОСОБА_1 не погоджується в повному обсязі, права ОСОБА_3 діями відповідачів жодним чином не порушені, доводи позивача є надуманими, а позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки реалізація арештованого майна здійснюється за затвердженим Порядком реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, а не відповідно до Правил проведення електронних торгів арештованими активами, на які посилається позивач. Щодо втрати чинності звіту, то ОСОБА_1 з вказаного питання звертався до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця та йому було відмовлено.

23.10.2019 приватний виконавець Мілоцький О.Л. направив до суду відзив, в якому зазначив про те, що заявлені вимоги та обґрунтування визначені позивачем у даній позовній заяві, вже були предметом судового розгляду, щодо яких судом визначена правова позиція, а саме відмовлено у задоволенні скарг. Дії приватного виконавця з реалізації арештованого майна повністю відповідають вимогам чинного законодавства, а дії виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

24.10.2019 представник відповідача ДП «СЕТАМ» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Торги, що відбулись19.07.2019 проведені відповідно до Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016. ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, наданої відповідним органом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем. При цьому жодним нормативним актом не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. ДП «СЕТАМ» було направлено позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом № 350768 листом від 16.05.2019 № 5588/17-18-19, тобто здійснено передбачені законодавством дії з належного повідомлення позивача. Порядком, на підставі якого проводилися електронні торги, не заборонено проводити повторні торги з одним учасником. Щодо недійсності звіту про вартість оцінки майна, то згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги. Як вбачається із роздруківки із офіційного веб-сайту ДП «СЕТАМ» повідомлення про перші торги з реалізації предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 було опубліковано 20.02.2019 року, отже спірне майно було передано на реалізацію ДП «СЕТАМ» 20.02.2019 року. Таким чином звіт про оцінку майна від 27.12.2018 вважається чинним на момент проведення повторних електронних торгів.

Протокольною ухвалою суду від 11.11.2019 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

16.12.2019 ухвалою суду скасовано заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду від 20.08.2019 у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання учасники процесу не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 , представник приватного виконавця Мілоцького О.Л. та представник третьої особи ОСОБА_2 подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Інші учасники процесу про причини неявки суду не повідомили. Крім того, представником третьої особи ОСОБА_2 у клопотанні про розгляд справи у його відсутність зазначено про те, що докази про витрати щодо надання правової допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за наслідками розгляду позовної заяви.

Суд ухвалив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, оскільки вони належно повідомлені про розгляд справи, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачеві на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 55 - 56).

22.12.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 1 495 805 грн. та договір іпотеки, яким було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 з подальшими змінами та доповненнями до них (а. с. 46,48, 49-51, 52).

18.12.2013 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2013 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 2 059 182,94 грн. (а.с. 43).

29.11.2018 ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця Мілоцького О.Л. із запереченням щодо реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки та просив скасувати арешт вказаного майна (а. с. 53).

26.12.2018 приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57401979, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 44).

27.12.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна служба України» у вказаному виконавчому провадженні здійснено оцінку квартири АДРЕСА_1 та складено про це відповідний Звіт, згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 27.12.2018 становить 6 381 387,00 грн. (а. с. 45).

02.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватним виконавцем направлено повідомлення про оцінку майна (а. с. 165).

15.02.2019 приватний виконавець Мілоцький О.Л. звернувся до Філії ДП «СЕТАМ» із заявкою № 57401979 на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 (а. с. 166).

19.07.2019 були проведені електронні торги ДП «СЕТАМ» з реалізації квартири АДРЕСА_1 , про що складено протокол № 420238, переможцем торгів зазначено учасника 2 - ОСОБА_2 (а. с. 54).

Відповідно до вказаного протоколу, продаж вчинено за 4 466 970,90 грн.

Після проведених торгів 29.07.2019 позивачу був направлений акт про проведення електронних торгів (а. с. 169 -170).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2019 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги про визнання дій приватного виконавця Мілоцького О.Л. щодо проведення опису та арешту майна неправомірними та скасування звіту про оцінку майна (а. с. 150 - 151).

Постановою Київського апеляційного суду від 27.07.2019 року вказана ухвала залишена без змін (а. с. 152 -153).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2019 у справі № 640/7964/19 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог до приватного виконавця Мілоцького О.Л., третя особа ДП «СЕТАМ», про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 96 - 99).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2019 без змін (а. с. 105 - 110).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що приватним виконавцем не була отримана згода на арешт та реалізацію майна заставодержателя; звіт про оцінку майна є недійсним, оскільки втратив чинність; повторні торги проведені з одним учасником у порушення Правил проведення електронних торгів арештованими активами. Однак суд вважає дані підстави необґрунтованими з огляду на наступне.

Щодо отримання приватним виконавцем згоди на арешт та реалізацію заставного майна від ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Положеннями статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника..

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі настання однієї з таких обставин, зокрема: якщо інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження.

Отже, заставодержатель, чиє право або вимога стосовно предмета застави зареєстровані у встановленому порядку має, по-перше, пріоритет над вимогами інших стягувачів, які не є заставодержателями, по-друге, в силу закону набуває права реалізувати своє переважне право (вимогу) у разі, якщо інша ніж обтяжувач особа, яка не є заставодержателем, набула права стягнення на предмет обтяження, звернення стягнення на заставлене майно

Водночас, згідно із частинами 1, 3, 5, 6 статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 45 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставо держателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу положень Закону України "Про виконавче провадження" вбачається можливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

У випадку, якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, лише після задоволення його вимог залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Таким чином, суд вважає, що законодавством передбачено можливість реалізації іпотечного майна, і наявність чи відсутність письмової згоди заставодержателя на звернення стягнення на заставне майно жодним чином не порушує права позивача.

Щодо недійсності звіту про оцінку майна.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2018 року ТОВ «Експертна служба України» було складено Звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , 15.02.2019 року приватний виконавець Мілоцький О.Л. звернувся до Філії ДП «СЕТАМ» із заявкою на реалізацію арештованого майна. Таким чином, на момент проведення повторних електронних торгів 19.07.2019 року хоч і закінчився строк дійсності звіту, однак необхідності у проведенні повторної оцінки не було, оскільки вона не передбачена законодавством, так як майно вже було передане на реалізацію.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про не обґрунтованість доводів позивача про недійсність звіту про оцінку майна, оскільки вони не ґрунтуються на законі та не відповідають встановленим обставинам справи.

Щодо проведення повторних торгів з порушенням Правил проведення електронних торгів арештованими активами з одним учасником.

Частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, відповідно до якого електронні торги це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до розділу ІХ Порядку реалізації арештованого майна, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється Організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється Організатором на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторні (треті) електронні торги проводяться у строки, передбачені пунктом 3 розділу ІІІ цього Порядку, згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, визначена за наслідками зменшення ціни, є стартовою ціною реалізації майна на повторних (третіх) електронних торгах.

Таким чином посилання позивача на порушення Правил проведення електронних торгів арештованими активами, затвердженими Наказом ДП «СЕТАМ» № 7 від 28.01.2019 року, які до даних правовідносин застосовані бути не можуть, також не є підставою для визнання торгів недійсними та скасування протоколу про їх проведення. Чинний Порядок реалізації арештованого майна, затверджений Міністерством юстиції України, не встановлює мінімально необхідної кількості учасників торгів, натомість зазначає про те, що у випадку відсутності учасників електронних торгів, останні вважаються такими, що не відбулись. Отже твердження позивача про те, що проведення торгів з одним учасником є порушенням, не відповідає чинному законодавству.

Також слід зазначити про те, що зазначені позивачем підстави для визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу електронних торгів, вже були предметами розгляду в інших справах за скаргами ОСОБА_1 на дії приватного виконавця. Крім того, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, хоча і є підготовчими діями для звернення майна до реалізації, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що повторні електронні торги 19.07.2019 року були проведені з дотриманням норм законодавства, при їх проведенні права позивача порушені не були, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. подане клопотання про стягнення на його користь понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у розмірі 11 600 грн., на підтвердження яких надано до суду договір про надання правової допомоги № 19-10/04 від 07.10.2019 року, укладеного з Адвокатським бюро «Сергія Паньшина», додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою сторонами досягнута згода щодо розміру вартості послуг у розмірі 11 600 грн. із зазначенням найменування наданої послуги та витраченого часу, а також платіжне доручення № 255 від 22.10.2019 року на зазначену суму (а. с. 178, 179, 180).

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 158, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів нерухомого майна недійсними - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича витрати на правничу допомогу у розмірі 11 600 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: приватний виконавець Мілоцький Олег Леонідович, м. Київ, пр.-т. Перемоги, 30, оф.42.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко