Провадження № 2-з/947/1121/20
УХВАЛА

19.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого- судді - Луняченка

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 ) про повернення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2020 року з позовом про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 169603,80 гривень до суду звернувся ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 19.10.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Одночасно з позовом, ОСОБА_1 надав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна01, який належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 ), а також шляхом заборони ОСОБА_2 давати в оренду третім особам та заселяти на тимчасове чи постійне місце проживання будь-яких осіб у житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 мотивуючи заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або призвести до невиконання можливого рішення суду та можливе нанесення шкоди третіми особам самому будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

В той же час, відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принцип змагальності і процесуального рівноправ`я.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом спору визначено грошові кошти сумою 169603,80 гривень, з яких оплата оренди нерухомого майна за період з 09.08.2020 по 09.09.2020 у розмірі 3500, 0 дол. США та завдаток у розмірі 2500,00 дол. США, сплачений позивачем при підписанні договору оренди, тобто 6000,00 дол. США, які за курсом НБУ станом на 28.09.2020 еквівалентні 169603,80 гривень.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, заборони здавати в оренду чи заселяти третіх осіб та заборони відчуження зробить неможливим у майбутньому вирішення справи по суті та виконання рішення суду, оскільки третіми особам може бути нанесено шкоду будинку і неможливо буде встановити з вини кого сталась зазначена шкода, однак власнику відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном та відповідно до положення ст. 319 ч.1 ЦК України, власник володіє , користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин, враховуючи предмет спору та обсяг вимог, пред`явлених позивачем до відповідача, суд вважає, що підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову несуть загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відсутні, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тим більше, враховуючи положення ст. 150 ч. 1 п.1 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

В даному випадку позивач не заявляє вимоги щодо прав власності.

Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 Цивільного процесуального кодексу України,суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про повернення грошових коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя Луняченко В. О.