КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, третя особа Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати незаконними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо подання документів для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправними дії державного реєстратора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати зазначене рішення.

Стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що право власності на квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи».

За інформацією отриманою від представників ТОВ «Кредитні ініціативи», 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулася передача прав вимоги за кредитним договором №336 від 08.02.2007 року та договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №337 від 08.02.2007 року, що укладені між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Позивач вважає, що державна реєстрація права власності на квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є незаконною та такою, що проведена з порушенням встановлених чинним законодавством правил, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» було здійснено стягнення належного позивачу майна без її згоди, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

До того ж позивач не отримувала письмової вимоги про усунення порушення, а тому ТОВ «Кредитні ініціативи» подали для державної реєстрації неповний комплект документів.

Крім того, на момент здійснення реєстрації права власності на іпотечне майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був наявний запис про державну реєстрацію обтяжень, встановлений щодо нерухомого майна на вказану квартиру.

Також зазначила, що при винесенні державним реєстратором оскаржуваного рішення було порушено встановлений чинним законодавством порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність, оскільки була відсутня оцінка предмета іпотеки.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо подання документів для державної реєстрації права власності на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано протиправними дії державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інституту землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32630375.

Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Стягнутоз державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектни інститут землеустрою» Мосійчук Олени Василівни, м. Київ, вул. Серпова, 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ«Кредитні ініціативи» зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи із реєстраційної справи по квартирі і судом вони не були витребувані, а вказані документи свідчать, що були подані усі необхідні документи для вчинення реєстраційної дії. Боржнику направлялась вимога про усунення порушень і погашення заборгованості. В іпотечному договорі є відповідне застереження передачі іпотекодавцем у власність заставодержателю права власності на предмет іпотеки і додаткової згоди на це не потрібно, оскільки договір підписаній боржником.ТОВ«Кредитні ініціативи» не є суб`єктом примусового звернення стягнення тому положення закону про мораторій на нього не поширюється. Позивач звернувся до суду з неналежним способом захисту.

У відзиві позивач посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги. Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №336, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 69500 доларів США, з процентною ставкою 11,5% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 07.02.2017 року.

У якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 08.02.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №337, відповідно до умов якого було забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №336 від 08.02.2007 року та будь-яких можливих змін та доповнень до нього.

Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27,24 кв.м., жилою площею 14,8 кв.м.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором №336 від 08.02.2007 року станом на 03.12.2010 року в сумі 683282,35 грн., судові витрати на загальну суму 1820,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.11.2011 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31.03.2011 року скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» борг за кредитним договором №336 від 08.02.2007 року в сумі 677267,39 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і ці обставини згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України звільнені від доказування.

Встановлено, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулася передача прав вимоги за кредитним договором №336 від 08.02.2007 року та договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №337 від 08.02.2007 року, що укладені між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

26.07.2019 року державним реєстратором Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею 27,24 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за кредитом в іноземній валюті, використовується як місце проживання позичальника, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про скасування рішення державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 .

Що стосується вимоги про визнання протиправними дії державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. стосовно вказаної реєстрації права власності то вона також підлягає задоволенню, оскільки в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», державний реєстратор не повинна була вчиняти дій стосовно такої реєстрації.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. (Висновки ВП ВС у постанові від 19 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц; постанова ВС від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснений згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя без згоди власника предмета іпотеки. Предмет іпотеки виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземні валюті у період дії Закону № 1304-VII, тому дії заставодержателя та державного реєстратора не відповідають вимогам закону.

Позивач використовує квартиру як місце свого постійного проживання.

У матеріалах справи відсутні відомості про інше нерухоме майно, яке б перебувало у власності позивача.

Площа спірної квартири не перевищує 140 кв. метрів, згоди на відчуження спірного майна позивач не надавала.

Крім того, відповідач переконував суд, що направив відповідне повідомлення (вимогу) боржнику. Проте, факт отримання її/його адресатом не встановлений, в зв`язку з чим така обставина не може мати наслідком належного виконання цього обов`язку (постанова ВП ВС від 26.05.2020 № 638/13683/15-ц (14-680цс19).

З укладенням договору про відступлення прав вимоги відповідач є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» тому доводи апеляційної скарги і в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують відповідності висновків суду обставинам справи та вимогам закону.

Інші аргументи апеляційноїскарги на законність та обґрунтованість рішення судупершої інстанціїне впливають, його висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова