Справа № 487/6582/16-ц
Провадження № 6/487/155/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Полдіщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про розстрочку та визначення засобу виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

21.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку та визначення засобу виконання рішення суду.

У своїй заяві заявник посилається на те, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.03.2018 року по цивільній справі 487/6582/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення боргу та відсотків за прострочення зобов`язання, з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто 564904 грн. та судові витрати у розмірі 5649 грн., разом 570553 грн. В якості погашення заборгованості, з квітня 2018 року вона добровільно погашає щомісяця суму у розмірі 600 грн. Але є обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду. Так, її сім`я складається з семи осіб з яких троє дітей двоє з яких неповнолітні, а один навчається і не працює; двох непрацюючих пенсіонерів та її чоловіка, який працює один і його заробіток складає 7000 грн. Інших доходів сім`я не має.

У зв`язку із вищевикладеним на даний час виникла необхідність визначення судом розстрочки та засобу виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.03.2018 року, шляхом розстрочки виконання рішення за графіком: квітень 2020р.-квітень 2022р. по 600 грн. щомісячно; травень 2022р. травень 2025р. по 15450 грн.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява про розстрочку виконання рішення суду підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Микролаєва від 20.03.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення боргу та відсотків за прострочення грошового зобов`язання, задоволені частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 564904 грн. суми боргу за договором позики та судові витрати в сумі 5649 грн.

В задоволені позовних вимог про розірвання договору позики та стягнення 3% річних відмовлено.

На теперішній час рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За вимогами частини третьої цієї ж статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою цієї статті, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системне тлумачення ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим та на строк не більше один рік.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як на підставу для розстрочки та визначення засобу виконання рішення суду, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що її сім`я складається з семи осіб, а саме з неї, її чоловіка ОСОБА_3 , трьох дітей, двоє з яких неповнолітні 2006 та 2013 року народження, а один навчається і не працює, двох непрацюючих пенсіонерів , її матері ОСОБА_4 та мами чоловіка ОСОБА_5 .

На даний час у сім`ї працює тільки її чоловік, заробіток якого має нестійкий характер. Інших джерел доходу її сім`я не має. На даний час виникла необхідність у визначенні судом розстрочки та засобу виконання рішення суду.

Як встановлено судом, в якості погашення боргу заявником ОСОБА_1 добровільно було сплачено щомісячно ОСОБА_2 по 600 грн. за період : з квітня 2018 року по серпень 2020 року, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 в липні 2020 року 1000 грн. та 500 грн.; в серпні 2020 року 600 грн. та 1000 грн.; в вересні 2020 року 1000 грн., що також підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Також, як зазначає ОСОБА_1 нею на даний час здійснена оплата ОСОБА_2 за жовтень, листопад та грудень 2020 року по 600 грн. за кожен місяць, що підтверджується квитанціями від 22.09.2020 року, які містяться в матеріалах справи.

Отже, вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку та визначення засобу виконання рішення, суд враховує, що заявником ОСОБА_1 при наведенні мотивів для розстрочення виконання рішення суду надані докази її перебування у скрутному матеріальному становищі станом на час звернення з відповідною заявою до суду, які в свою чергу дають підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Однак, запропонований ОСОБА_1 порядок розстрочки виконання рішення суду, порушуватиме права стягувача ОСОБА_2 на своєчасне отримання коштів та вимоги ч. 5 ст. 435 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та розстрочити виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.03.2018 року про стягнення з неї ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 564904 грн. суми боргу за договором позики та судові витрати в сумі 5649 грн., встановивши рівними частинами, починаючи з набрання ухвалою суду законної сили щомісячно на протязі 12-ти місяців з урахуванням виплачених вже сум.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючисьст.33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.261,353-354,435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку та визначення засобу виконання рішення суду, задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 20.03.2018 року у цивільній справі № 487/6582/16-ц року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення боргу та відсотків за прострочення грошового зобов`язання на 1 рік, рівними платежами щомісячно, з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА