ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1558/20 Справа № 201/9097/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року

по справі за позовом Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року Орган опіки та піклування в особі управління-служби у справа дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, а також про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття по 600 грн. на дитину на користь особи, на утриманні якої будуть перебувати діти.

Позовна заява мотивована тим, що з 25.04.2016 на обліку в управлінні-службі у справах дітей перебувають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Відомості про батька дітей в актових записах про народження цих дітей записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Мати з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі антисанітарні умови. Разом з дітьми постійно проживає ОСОБА_6 , 1969 р.н. (співмешканець ОСОБА_1 ), який хворів туберкульозом.

Мати без поважних причин не водить ОСОБА_2 до дитячого садка.

Також зазначено, що на ОСОБА_1 неодноразово були складені адміністративні протоколи за ст. 184 КУпАП, але лише по одному прийнято постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. Інший протокол суд повернув на доопрацювання, а в результаті закрив у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, відповідно до інформації КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" від 31.07.2018, мати, ОСОБА_1 , батьківські обов`язки щодо лікування, обстеження та оздоровлення дітей виконує не в повному обсязі. Перебування ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою проживання становить загрозу їх життю та здоров`ю в зв`язку з антисанітарними умовами.

З 04.09.2018 року діти були влаштовані до комунального закладу соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок".

У зв`язку з вищезазначеним, позивач просив позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь осіб на чиєму утриманні перебуватимуть діти, в розмірі 600 грн. на кожного, що підлягає індексації відповідно до закону, на користь осіб, на утриманні яких будуть знаходитись діти, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 22 серпня 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відзиві Орган опіки та піклування в особі управління-служби у справа дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції установлено, що з 25.04.2016 на обліку в управлінні-службі у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради перебувають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах. Відомості про батька дітей в актових записах про народження цих дітей записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Матір дітей -відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не працює, не має матеріальної можливості забезпечувати своїх дітей.

ОСОБА_1 разом з дітьми проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання дітей, відповідно до актів обстеження умов проживання, незадовільні.

Відповідно до листа КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4" від 31.07.2018, мати, ОСОБА_1 , батьківські обов`язки щодо лікування, обстеження та оздоровлення дітей виконує не в повному обсязі.

Перебування ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою проживання становить загрозу їх життю та здоров`ю в зв`язку з антисанітарними умовами.

Відповідно до інформації дитячого садка № 355, ОСОБА_2 відвідує заклад несистематично.

Батьки не в змозі створити належні умови для повноцінного розвитку дитини, вирішити його побутові проблеми. Наполегливі рекомендації вихователів записати та водити хлопчика на безкоштовні заняття з підготовки до школи при НВК № 66 не мали успіху.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2017 ОСОБА_1 було визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП із застосуванням до неї адміністративного стягнення у вигляді попередження.

31.07.2018 співробітниками управління-служби у справах дітей разом з співробітниками Соборного ВП та ЦСССДМ був здійснений черговий вихід за адресою проживання родини ОСОБА_1 . Санітарний стан незадовільний, в квартирі брудно, речі розкидані, посуд, меблі, одяг брудні; продукти харчування відсутні. Від попереднього відвідування родини ОСОБА_1 , яке здійснено 24.07.2018, нічого не змінилося, навпаки, стало ще гірше. Співробітниками служб з ОСОБА_1 проведена чергова роз`яснювальна бесіда.

З 04.09.2018 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають в комунальному закладі соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок". ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_1 народила п`яту дитину, ОСОБА_12 . 23.08.2019 виконавчим комітетом Соборної районної у м. Дніпрі ради прийнято рішення "Про влаштування ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , до державного закладу на повне державне утримання". В рішенні виконавчого комітету зазначено, що 16.08.2019 був здійснений вихід в сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання незадовільні, в квартирі брудно, сморід, відсутні умови для проживання та повноцінного розвитку новонародженої дитини.

З 25.04.2016 (дата взяття дітей на облік в управлінні-службі у справах дітей) по 23.08.2019 (дата прийняття рішення виконавчим комітетом Соборної районної у м. Дніпрі ради про влаштування новонародженого ОСОБА_12 до державного закладу) поведінка ОСОБА_1 щодо виховання та забезпечення своїх дітей не змінилася, умови проживання як були незадовільними, так і залишилися через що малолітнього ОСОБА_12 було влаштовано до КЗ "Кам`янський спеціалізований будинок дитини" ДОР.

Протягом періоду перебування дітей в КЗСЗ центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок", відповідач не зверталася до органа опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради з питання надання згоди на повернення дітей з державного закладу додому.

Задовольняючи позов в частині позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Колегія суддів критично оцінює висновок Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 21.08.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 33-34), оскільки при складанні висновку не були з`ясовані належним чином усі суттєві обставини та вказаний висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дітей.

Крім того, висновок Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 21.08.2018 року має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

У відповідності до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини. Які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, колегія суддів, переглядає дану справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також за наявними доказами.

Так, колегією суддів, у судовому засіданні 18.02.2020 року, було зобов"язано у місячний строк ОСОБА_1 привести житлову квартиру у стан придатний для проживання в ній її неповнолітніх дітей: здійснити генеральне прибирання, належним чином облаштувати місця для їх сну, навчання та відпочинку; забезпечити дітей індивідуальним посудом та засобами гігієни; постійно контролювати стан здоров"я дітей, особисто свій та ОСОБА_6 , 1969 р.н., який є її співмешканцем та який хворів на туберкульоз.

Також, колегією було зобов"язано Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради у строк до 01 квітня 2020 року здійснити виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 для проведення перевірки та складання співробітниками управління-служби у справах дітей акту обстеження умов проживання.

В судове засідання, призначене до розгляду на 07 квітня 2020 року, належним чином повідомлений позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань суду не надав. Крім того, не надав суду доказів на виконання вимог суду та не сповістив суд про причини не виконання вищевказаних вимог у визначений судом строк.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.04.2020 року пояснила, що у визначений судом строк вона вдома здійснила генеральне прибирання та виправила усі недоліки, на які їй вказували співробітники управління-служби у справах дітей у попередніх обстеженнях умов проживання. Здійснила забезпечення дітей індивідуальним посудом. Проте, Орган опіки так і не здійснив перевірки за адресою проживання позивача для обстеження умов проживання у призначений судом строк.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені обставини, колегія дійшла висновку, що в порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів саме винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання нею батьківських обов`язків.

Також, позивачем не доведено, в чому саме будуть полягати позитивні зміни в житті дітей в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Колегія виходить з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається із характеристики Дитячого дошкільного закладу № 355 "Мрія" від 02.08.2018 року на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихователі бачили його емоційні прояви любові до матері(а.с. 28).

На час розгляду справи у місцевому суді було встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ "Омега", супермаркет Варус-37, з 16.10.2018 року на посаді продавця-консультанта. В подальшому була звільнена та як зазначила позивач, на теперішній час працює продавцем-касиром в супермаркеті "АТБ". Колегією було зобов"язано відповідача надати належні докази у підтвердження її перебування у трудових відносинах. Однак, належних доказів перебування відповідача у теперішній час у трудових відносинах суду апеляційної інстанції не було надано з підстав того, що у зв"язку з оголошеним в Україні карантину, відділ кадрів та бухгалтерія не працюють.

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 задекларовані у сімейного лікаря та знаходяться на обліку "Д" (а.с.57).

Згідно довідки КП "Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання "Фтизіатрія" Дніпропетровської обласної ради від 06.08.2019 року, у ОСОБА_1 немає патологічних змін (а.с.75).

Згідно довідки КП "Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання "Фтизіатрія" Дніпропетровської обласної ради від 06.08.2019 року, ОСОБА_6 епідемічної небезпеки не становить(а.с.76).

Згідно листа КЗСЗ центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Барвінок" від 24.09.2019 року, за час перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у закладі, мати їх відвідувала 12 разів. Дітям була надана матеріальна допомога від матері у вигляді солодощів, з адміністрацією центру вона спілкувалась, цікавилась здоров`ям дітей (а.с.79).

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд першої інстації дійшов передчасного висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , буде відповідати меті такого заходу, як захисту інтересів дітей.

Колегія суддів виходить з того, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження заперечення відповідача проти позову про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнії дітей, які доведені вчиненням нею дій направлених на позитивні зміни у її ставленні до виконання своїх обов`язків, як матері, що також може свідчити про її інтерес до дітей.

Вирішуючи даний спір, колегія виходить саме з інтересів дітей та ставлення у даній ситуації самої матері до вирішення цієї проблеми. Колегія враховує, що саме у якнайкращих інтересах дітей буде збереження їх зв`язків із сім`єю, і дана сім"я не виявлена, як особливо непридатною або явно неблагополучною, крім того, у якнайкращих інтересах дітей буде забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав слід відмовити.

Що стосується стягнення аліментів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, то колегія суддів вважає за потрібне відмовити і у частині стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду з ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко