ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта в окупованій Автономній Республіці Крим помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить банківський валютний вклад «Депозит VIP» на суму 110179,21 доларів США, який належав померлому на підставі договору НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1 ) від 08.08.2012 року. Позивач звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_2 , зокрема на банківські вклади. Постановою державного нотаріусу Другої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2017року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому майно в зв`язку з тим, що спадкодавець мешкав на території віднесеної до тимчасово окупованої території, довідку про зареєстрованих на момент смерті ОСОБА_2 отримати неможливо. Тому позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на банківський валютний вклад «Депозит VIP» на суму 110179,21 доларів США, який належав його батьку на підставі договору НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1) від 08.08.2012 року, з нарахованими процентами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на банківський валютний вклад «Депозит VIP» на суму 110179,21 доларів США, який належав померлому ОСОБА_2 на підставі договору НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1) від 08 серпня 2012 року, з нарахованими процентами; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судовий збір у розмірі 8000,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (перейменовано в АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 08 серпня 2012 року укладено договір НОМЕР_6 (Вклад «Депозит VIP») на суму вкладу 100000,32 дол. США строком на 366 днів по 08.08.2013 року включно з відкриттям депозитного рахунку № НОМЕР_1 та процентною ставкою по договору 10% річних (а.с. 13-14 т.1, 101-102 т.2).

За змістом пункту 2 договору банківського вкладу НОМЕР_6 від 08.08.2012 року нарахування відсотків по вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошових коштів в банк, та здійснюється за кожен календарний день виходячи з фактичної кількості днів у році за відсотковою ставкою, зазначеною в Таблиці 1. Виплата суми нарахованих відсотків здійснюється банком в строки, визначені періодом нарахування процентів. Клієнт має право отримати нараховані відсотки на раніше 15:00 годин першого банківського робочого дня, наступного за датою укладення договору за цілу кількість періодів нарахування, що минули з моменту укладення цього договору. Протягом строку вкладу на суму нарахованих відсотків по вкладу відсотки не нараховуються, окрім випадків зарахування їх на депозитний рахунок вказаний у Таблиці 1. Виплата відсотків по вкладу здійснюється: шляхом зарахування на рахунок для зарахування відсотків по вкладу, зазначеного в Таблиці 1 та відкритому у банку, або шляхом видачі готівки в касі Банка. День повернення вкладу в період нарахування відсотків не включається.

Відповідно до пункту 3 вказаного вище договору, клієнт має право на протязі строку вкладу здійснювати довкладення по договору. При цьому сума поповнення протягом кожного наступного місяця першого строку депозиту не повинна перевищувати суму вкладу, вказану в таблиці №1. При продовженні договору на новий строк сума довкладень в кожному наступному місяці після кожної нової лонгації не повинна перевищувати суму вкладу на дату цієї лонгації.

Згідно п. 6 зазначеного вище договору виплата суми вкладу здійснюється банком, починаючи з першого робочого дня банку по закінченню строку вкладу, зазначеного в таблиці №1.

Пунктом 7 договору банківського вкладу НОМЕР_6 від 08.08.2012 року сторони погодили, що у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявить банку про повернення вкладу, цей Договір продовжується ще на один строк, зазначений в Таблиці 1 даного договору; договір продовжується неодноразово без явки клієнта; при цьому, вираховування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу; при продовженні договору розрахунок відсотків на кожен новий строк вкладу здійснюється за відсотковою ставкою, що діє в банку для продовжуваних депозитних вкладів даної назви і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових договорів до даного договору; відсотки за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довкладень, передбачених п. 2 і 3 даного договору; наступне продовження договору здійснюється в такому ж порядку; з урахуванням програмного забезпечення банку, при продовженні строку вкладу банк має право змінити номер вкладеного рахунку без укладення додаткових договорів до даного договору; при цьому новий номер рахунку відображається у виписці по вкладу.

Відповідно до п. 10 договору банківського вкладу НОМЕР_6 від 08.08.2012 року, договір оформляється у двох екземплярах, що мають однакову юридичну силу; один екземпляр договору видається клієнту, інший зберігається в банку; при укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення печатки банку технічними печатними пристроями.

Умовами пункту 16 договору банківського вкладу НОМЕР_6 від 08.08.2012 року передбачено, що сторони мають право достроково розірвати цей договір відповідно до чинного законодавства, повідомив про це іншу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору. При розірванні договору за ініціативою банку клієнту повертається сума вкладу та сплачуються відсотки, нараховані в розмірі, передбаченому в Таблиці 1 цього договору, за фактичний термін користування вкладом. При розірванні договору за ініціативою клієнта до настання строку, вказаного в Таблиці 1, у клієнта виникає зобов`язання повернути банку суму нарахованих відсотків, враховуючи суму фактично сплачених відсотків. В цьому випадку банк здійснює нарахування відсотків на суму вкладу за відсотковою ставкою «На вимогу» за фактичний строк користування вкладом та виплачує клієнту суму вкладу та суму відсотків та ставкою вкладу «На вимогу». Суму надмірно сплачених клієнту відсотків клієнт доручає банку утримати з суми вкладу. Сума нарахованих процентів за цілу кількість строків вкладу, що минули з моменту укладення договору, вказаних в Таблиці 1, виплачується в повному обсязі.

Суду надано оригінал квитанції №5 Tr.N CA GRAGR77294 від 08/08/2012 року (а.с. 103, 122 т.2), згідно якого, на виконання умов зазначеного вище договору вкладу, ОСОБА_2 вніс на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 суму в розмірі 100000,32 дол. США.

Згідно оригіналу квитанції №415712245 Tr.N CASHAGR14372 від 13.08.2013 року, ОСОБА_2 отримав грошові кошти з рахунку № НОМЕР_1 в сумі 6655,83 дол. США (а.с. 123 т.2).

13 серпня 2013 року ОСОБА_2 здійснив довкладення на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на суму 5000,83 дол. США, що підтверджується оригіналом квитанції №2 Tr.N CSHXCS9739680 від 13.08.2013 року (а.с. 124 т.2).

Також суду надано довідку ПАТ КБ «ПриватБанк» №14594433 від 23.06.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 станом на 30.04.2014 року має у ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 (тип рахунку Депозит VIP, 366 днів) із сумою на ньому грошових коштів 110179,21 дол. США (а.с. 125, 141-142 т.2).

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, визначено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За змістом положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Також, пункт 10.1 вказаної вище Інструкції №492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, що діяла на час укладення договору у 2012 році, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, що діяла на час укладення договору у 2012 році, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладання договору банківського вкладу від 08 серпня 2012 року укладено договір НОМЕР_6 (Вклад «Депозит VIP») між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , позивачем надано копію такого договору (а. с. (а.с. 13-14 т.1, 101-102 т.2), складеного у простій письмовій формі, підписаного від імені банку повноважною особою та клієнтом. Договір містить усі умови, необхідні для договору даного виду, а саме розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору.

Крім того, на підтвердження укладення договору вкладу позивачем надано копії квитанцій про відповідні банківські операції на суму 100000,32 дол. США 08.08.2012 року зі зняттям з рахунку 13.08.2013 року 6655,83 дол. США, а також довкладенням 5000,83 дол. США 13.08.2013 року.

Вказані квитанції містять найменування банку; дату здійснення касової операції; відомості про платника; призначення платежу; підписи працівників банку та платника, і свідчать про внесення (зняття) коштів за договором НОМЕР_6 (Вклад «Депозит VIP») на відповідний рахунок № НОМЕР_1 .

Суду апеляційної інстанції надано оригінали вказаних вище квитанцій, які були оглянуті в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи (а.с. 122-124 т.2).

Також суду надано копію довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №14594433 від 23.06.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_2 станом на 30.04.2014 року має у ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 (тип рахунку Депозит VIP, 366 днів) із сумою на ньому грошових коштів 110179,21 дол. США (а.с. 125, 141-142 т.2).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 08 серпня 2012 року договору НОМЕР_6 (Вклад «Депозит VIP») та перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ КБ "ПриватБанк", за умовами вказаного договору суми в розмірі 100000,32 дол. США 08.08.2012 року та 5000,83 дол. США 13.08.2013 року.

Будь-яких доказів на спростування підстав і обґрунтованості позову у вказаній вище частині АТ КБ "ПриватБанк" не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України (частина перша статті 33 зазначеного Закону).

Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Доводи апелянта, що АТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк не має доступу до свого майна на окупованій території, що є підставою для відмови у позові, - не може бути взято до уваги, оскільки договір банківського вкладу укладений не з філією Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою і повинно відповідати за своїми зобов`язаннями відповідно до чинного законодавства України.

Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058,1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 753/17096/15-ц, провадження №61-4329св18.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта в окупованій Автономній Республіці Крим ОСОБА_2 помер, про що Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області 01 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис №1234, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2016 року (а.с. 8 т.1).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до якої, зокрема, входить зазначений вище банківський валютний вклад «Депозит VIP», який належав померлому на підставі договору НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1 ) від 08.08.2012 року.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 22 березня 2016 року (актовий запис №2894) (а.с. 9 т.1).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року у цивільній справі №200/2275/17-ц позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини задоволено, визнано поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши його терміном в два місяці з дня набрання рішення законної сили. Заочне рішення набрало законної сили 20.06.2017 року (а.с. 89 т.1).

В матеріалах справи наявна повна копія спадкової справи №675/2016 заведеної 03 серпня 2016 року щодо майна ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , Другою дніпровською (дніпропетровською) державною нотаріальною конторою, відповідно до якої із заявою від 28.07.2017 року про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернувся лише позивач - ОСОБА_1 за вх. №1498/02/14 (а.с. 82 т.1).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 02 серпня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що лишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з неможливістю надання всіх необхідних документів, передбачених вимогами чинного законодавства (а.с. 11 т.1).

Згідно копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному будинку була також зареєстрована ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.60-61 т.2).

Однак, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Новокодацьким районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 01.08.2017 року (а.с. 64 т.2).

Суду також надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Ким Анісіною О.І. 24.02.2016 року, зареєстрованого за №1-229 (спадкова справа №18/2015), відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири, розташованої АДРЕСА_2 (а.с. 126-128 т.2). Також позивачем представлено копію довідки від 23.05.2018 року №76/01-42, виданої нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Республіки Ким Анісіною О.І., про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі поданої ним заяви заведено спадкову справу №18/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 ; станом на 23 травня 2018 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, хто звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 132-133 т.2).

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 2, 3 статті).

Таким чином, колегія не приймає до уваги надані вище письмові документи, що видані на території окупованої АР Крим під час окупації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво.

За загальним правилом смерть однієї зі сторін зобов`язання не призводить до припинення зобов`язання. У зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Право на вклад входить до складу спадщини (частина друга статті 1228 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За положеннями статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

У статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимог кредиторів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про прийняття позивачем спадщини його батька ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; судом обгрунтовано встановлено відсутність заповіту ОСОБА_2 та відсутність інших спадкоємців, які б прийняли у визначений законом спосіб спадщину ОСОБА_2 . Доказів на спростовання зазначених вище фактів суду не надано.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Установивши обставини укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 08 серпня 2012 року договору НОМЕР_6 (Вклад «Депозит VIP») та відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення банківського вкладу у повному обсязі, з урахуванням того, що зобов`язання за зазначеним договором, укладеним між банком та спадкодавцем не пов`язані з особою вкладника, а тому не припинилися у зв`язку з його смертю; встановивши єдиного спадкоємця, який звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, - колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на вклад у порядку спадкування за законом після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги.

Разом з тим, визначаючи правові підстави визнання за позивачем права власності на вклад, місцевий суд допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Так, виходячи зі змісту статті 1058 ЦК України, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а відтак з моменту передачі вкладником грошових коштів банку, банк набуває право власності на ці кошти, а тому за зобов`язальними правовідносинами, що виникли між ними на підставі договору банківського вкладу у вкладника виникає право вимагати видачі суми вкладу по закінченню строку дії договору з виплатою відповідної суми процентів передбачених умовами договору, а банку - обов`язок повернути вклад з нарахованими на нього процентами за користування грошовими коштами.

Ураховуючи наведене, місцевий суд дійшов помилкового висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на певні грошові кошти за договором банківського вкладу, оскільки правильним вирішенням зазначеного спору є визнання права на вклад, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про визнання за позивачем, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , права на вклад за договором банківського вкладу «Депозит VIP» НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1 ), що укладений 08 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк".

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №761/28970/16-ц, провадження №61-25123 св 18.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З АТ КБ "Приватбанк" користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. (а.с. 1 т.1).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на вклад за договором банківського вкладу «Депозит VIP» НОМЕР_6 (номер рахунку НОМЕР_1 ), що укладений 08 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк".

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді