"03" квітня 2020 р. Справа № 489/1548/20
Провадження №2-з/489/14/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

03 квітня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету в частині визнання недійсним ордерів та виселення

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення виконавчого комітету в частині визнання недійсним ордерів та виселення.

02 квітня 2020 року позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, яким просить: заборонити Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради реєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради видавати розпорядження про приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 ; накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради на підставі договору придбання житла від 23 травня 2019 року.

За змістом ст. ст. 149-153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.1, 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02.04.2020 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за територіальною громадою міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради на підставі договору придбання житла від 23.05.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1216.

Згідно п. 3.7 Договору про придбання житла від 23.05.2019 року, набувач (Територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради) отримує у власність квартиру для подальшого забезпечення житлом сім`ї ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що 26 липня 2019 року виконавчим комітетом ММР винесено рішення № 792, відповідно до п. 1.1, надано ОСОБА_2 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_2 на склад сім`ї із 4 осіб. Вважає, що маючи на руках ордер на жиле приміщення ОСОБА_2 в будь-який час може вселитися, укласти договір найму та звернутися до Департаменту з надання адміністративних послуг ММР для реєстрації місця проживання в наданій з порушенням черговості квартири. На теперішній час існує обґрунтована небезпечність, що відповідачі здійснять відчуження задля унеможливлення повернення її до комунальної власності, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону (21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м. на сім`ю), зазначені квартири (будинки)передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Враховуючи, що на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.07.2019 року № 792 видано ордер відповідачам на квартиру АДРЕСА_1 , у відповідача ОСОБА_2 є наявна можливість приватизувати житло та здійснити його відчуження у будь-який час до ухвалення рішення по суті, що можливо спричинить неможливість відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, оскільки майно, внаслідок приватизації втратить статус комунальної власності і тому спірну квартиру неможливо буде надати в порядку поліпшення житлових умов іншим особам без порушення черговості надання житла.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, враховуючи наявність спору між сторонами саме з приводу права власності на зазначене нерухоме та рухоме майно,виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачки щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради видавати розпорядження про приватизацію житла - квартири АДРЕСА_1 .

Заборонити Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради реєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради на підставі договору придбання житла від 23.05.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 1216.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Копію ухвали направити для виконання до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та Управління комунального майна Миколаївської міської ради, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «03» квітня 2020 року.