Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/4196/20
Провадження № 2/644/1522/20
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Зябрової О.Г.,
секретаря судових засідань - Лагір А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №644/4196/20 за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника позивача Вініцького М.В. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2008 р. по 26.12.2010 р. в сумі 137680. 38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 1137,4 кв.м, по АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП Харківські теплові мережі. Відповідач не уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідача. За період бездоговірного користування з 01 листопада 2008р. по 26 грудня 2010р. відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 137680,38 грн. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. Таким чином, у період з 01 листопада 2008 р. по 26 грудня 2010 р. відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією на потреби опалення та гарячого водопостачання без договору, тобто без достатніх підстав, тому згідно ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу. Приміщення загальною площею 1137,4 кв.м, по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , є нежитловими. Між позивачем та відповідачем не був укладений письмовий договір на постачання теплової енергії, але відповідач отримував теплову енергію, про що свідчать акти про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії, підписаних представниками позивача та балансоутримувачем будинку КП Жилкомсервис, що містяться в матеріалах справи. На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України 01.06.2020р. відповідачу було направлено вимогу про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача.
Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належали нежитлові приміщення загальною площею 1137,4 кв.м, по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу нежитлових приміщень від 29.08.2008 року, з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП Харківські теплові мережі.
27.12.2010 року видане свідоцтво приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., відповідно якого ОСОБА_1 належало на праві власності майно, що складається з нежитлових приміщень загальною площею 1137,4 кв.м, по АДРЕСА_1 , на вищевказане майно накладено заборону, іпотека, арешт, яке придбане ТОВ «АА Сервіс Україна».
Відповідач не уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримував теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.
Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.
За період бездоговірного користування з 01 листопада 2008р. по 26 грудня 2010р. відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 137680,38 грн. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.
Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення опалення № 170/2018 від 28.10.2008р., № 170/521 від 19.10.2009р., та актами про відключення опалення № 170/88 від 13.04.2009р., .№ 170/2552 від 16.04.2010р. складеними представниками позивача та балансоутримувачем будинку.
У зв`язку з тим, що ні приміщення відповідача, ні житлові будинки, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.
Згідно зі ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, що набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість.
Відповідно до Закону України Про теплопостачання теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.
Таким чином, у період з 01 листопада 2008р. по 26 грудня 2010р. відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією на потреби опалення та гарячого водопостачання без договору, тобто без достатніх підстав, тому згідно ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу.
КП "Харківські теплові мережі" на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998р. № 1407 (зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2003р. № 946) є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню та підігріву гарячої води в житловому фонді територіальної громади м. Харкова. Тобто як виконавець послуг КП "Харківські теплові мережі" укладає договори на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (житло-комунальних послуг) з мешканцями, що проживають у квартирах (житлових приміщеннях) житлового фонду територіальної громади м. Харкова.
Приміщення загальною площею 1137,4 кв.м, по АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_1 , є нежитловими.
Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу УРСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.
Тому до взаємин між КП "Харківські теплові мережі" як енергопостачальною організацією та ОСОБА_1 , як споживачем застосовуються ні Закон України "Про житлово-комунальні послуги" і Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, а інші нормативні акти - Закон України "Про теплопостачання" і Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198, що розглядають теплову енергію як товар.
Ні Законом України Про теплопостачання, ані Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 строк оплати спожитої споживачем теплової енергії не визначений.
Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Між позивачем та відповідачем не був укладений письмовий договір на постачання теплової енергії, але відповідач отримував теплову енергію, про що свідчать акти про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії, підписаних представниками позивача та балансоутримувачем будинку КП Жилкомсервис, що містяться в матеріалах справи.
У зв`язку з відсутністю договору строк оплати вартості теплової енергії не визначений, і тому застосуванню підлягає частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України.
На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України 01.06.2020р. відповідачу було направлено вимогу про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.
У зв`язку з відсутністю між сторонами письмового договору строк оплати вартості спожитої теплової енергії не визначений, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.
У відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.
Така вимога була пред`явлена позивачем відповідачу 01 червня 2020 року, тому строк позовної давності для заявленої позивачем вимоги до теперішнього часу не закінчився і ним не пропущений.
За наведених обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2008 р. по 26.12.2010 р. в сумі 137680. 38 грн є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102 грн. за подачу цього позову, що документально підтверджується платіжним дорученням, долученим до матеріалів цивільної справи, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 530, 1212, 1213 ЦК України, Закону України "Про теплопостачання", Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, -
Позовні вимоги комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2008 року по 26.12.2010 року у сумі 137680 (сто тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят) грн. 38 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене удень його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення виготовлений 16 жовтня 2020 року.
Суддя О.Г. Зяброва