Справа № 128/225/19
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2020 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

секретаря судового засідання Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року по справі № 128/225/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за № 128/225/19.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просить переглянути та скасувати заочне рішення суду від 27 травня 2019 року та поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення з наступних підстав.

З даним заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області відповідач категорично не згоден. Повісток з суду та позовної заяву він не отримував і не ознайомлений з її змістом. Зазначає, що за адресою, вказаною позивачкою у позові він не проживає, а лише зареєстрований. Також зазначає той факт, що він не нехтував батьківськими обов`язками. Вказує, що він особисто не отримував повідомлення із суду по даній цивільній справі. Таким чином, рішення прийняте судом без відома відповідача, що порушує принцип змагальності судового процесу.

З вищевикладеного слідує, що неприбуття в судове засідання з поважних причин та як наслідок ухвалення заочного рішення по справі без моєї участі на підставі наявних у справі доказів позбавило мене передбачених ст. ст. 43, 49 ЦПК України прав учасника справи, зокрема, подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, а також передбаченого права подати до суду відзив на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, що у свою чергу призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення Вінницьким районним судом Вінницької області.

Заявник ОСОБА_1 рішення суду не отримував, проживав за іншою адресою, яка суду була не відома. Також не були враховані всі суттєві обставини по справі.

Відповідач вважає, що обставини справи, на які він посилається у заяві про перегляд заочного рішення мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому виникла потреба просити суд скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звертається до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, згідно якої справу просить розглянути у його відсутність, заяву про перегляд заочного рішення підтримує та просить задовільнити.

Інші учасники судового розгляду про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення, оглянувши матеріали цивільної справи № 128/225/19, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28 січня 2019 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду відповідач ОСОБА_1 про стягнення аліментів з нього він отримав в жовтні 2019 року.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України», неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного буде остаточно вирішено.

Відповідно пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому з урахуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права суд вважає, що навіть якби позивач пропустив строк звернення встановлений ст. 284 ЦПК України, це не може бути перешкодою для надання судового захисту порушеним правам особи, у даних спірних вимогах. На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об`єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

Відповідно до положень ст. 130 ЦПК України судова повістка фізичній особі вручається особисто під розписку, яка з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України, судова повістка фізичним особам надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Згідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення судом, який виніс рішення, можливе у випадку встановлення одночасно двох обставин: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач не був належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи, докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення із поновленням строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 247, 259, 287, 288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року по цивільній справі № 128/225/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року по справі № 128/225/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2019 року по цивільній справі № 128/225/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - та призначити справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 17 квітня 2020 року на 09 год.30 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Ганкіна