ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6644/20 Справа № 932/1408/20 Суддя у 1-й інстанції - Литвиненко І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Компанії «Українське.com.ua», про захист авторського та інтелектуального права, шляхом визнання його порушеним та про солідарне стягнення компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Компанії «Українське.com.ua», про захист авторського та інтелектуального права, шляхом визнання його порушеним та про солідарне стягнення компенсації.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Компанії «Українське.com.ua», про захист авторського та інтелектуального права, шляхом визнання його порушеним та про солідарне стягнення компенсації - визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд виходив з того, що заявником не виконано вимоги ухвали суду від 10 лютого 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, згідно з п.п. 2, 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 4 вказаного Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановлено, що ухвалою суду від 10 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачі десятиденний строк на усунення недоліків у вигляді подання доказів сплати судового збору в розмірі 4250 гривень 70 копійок за вимогу майнового характеру про солідарне стягнення компенсації у розмірі 425 070 гривень, а також позовної заяви у новій редакції, у кількості сторін по справі, із зазначенням по-батькові відповідача ОСОБА_2 , його адреси реєстрації або останньої відомої адреси місця його мешкання, поштового індексу та реєстраційного номеру облікової картки платника податку; повного найменування відповідача компанії «Українське.com.ua», його ідентифікаційного коду і поштового індексу; ціни позову.

23 березня 2020 року до суду, засобами електронної пошти, надійшло два клопотання позивачки щодо усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 10 лютого 2020 року.

Так, позивачка посилається на те, що згідно із вимогами ст. 188 ЦПК України, вимога про стягнення компенсації є похідною від вимоги про визнання її авторського права порушеними, а тому її позовна заява носить немайновий характер, що звільняє її від обов`язку вказувати ціну позову. Вважає, що оскільки вимога про стягнення компенсації не є самостійною, то і судовий збір за її пред`явлення не справляється. Посилаючись на п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року за № 10, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 року за № 5, підпункт «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», вказує, що за подання позову про стягнення компенсації за порушення авторського права, судовий збір не справляється. Що стосується подання позову у новій редакції, із вказівкою повного найменування відповідачів та їх реквізитів, позивачка зазначила, що самостійно отримати повну інформацію про особи відповідачів вона не може, тому одночасно із позовом нею подано клопотання про витребування доказів, які дозволять встановити належних відповідачів по справі.

Разом з цим, з матеріалів даної справи вбачається, що позов містить як вимогу немайнового характеру визнати порушеними авторське та інтелектуальне право ОСОБА_1 та вимогу майнового характеру - стягнення з відповідача на користь позивача компенсації в розмірі 425 070 грн.

Посилання позивача в заяві на положення ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та п. 4 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення її від сплати судового збору за вимогу майнового характеру, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки п. 4 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» стосується лише позивачів - громадян, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». ОСОБА_1 до вказаного переліку осіб не відноситься, а тому вказані положення закону на неї не поширюються.

Посилання позивача на те, що стягнення компенсації, є похідною вимогою від основної - немайнової вимоги, а тому за неї судовий збір не сплачується, також не заслуговують на увагу суду, оскільки даний позов містить дві окремі самостійні вимоги, а тому ціна позову визначається загальною сумую всіх вимог, що передбачено п. 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України.

Таким чином, позивач повинна була сплатити судовий збір, як за вимогу немайнового, так і майнового характеру, однак вимоги ухвали суду від 10 лютого 2020 року не виконані.

Обгрунтованим є висновок суду щодо необхідності зазначення місця проживання відповідача.

Посилання позивача на можливість суду встановити місце проживання відповідача самостійно, не звільняє позивача від обов`язку зазначення такого місця, що передбачено положеннями п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Отже, наведені стороною позивача доводи не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: