Справа №2-321/12
Провадження №4-с/718/4/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року м. Кіцмань Чернівецької області

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючої-судді Мінів О.І.,

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за скаргою представника скаржника Кредитної спілки «Аккорд» - Велікданова Сергія Костянтиновича на дії державного виконавця, в порядку ст. 447 ЦПК України, особа, дія (бездіяльність) якої оскаржується: Кіцманський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в особі державного виконавця Охрим Ірини Вікторівни; заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

У С Т А Н О В И В:

Суть скарги, клопотання чи іншого питання, що вирішується ухвалою.

Велікданов С.К ОСОБА_2 , в інтересах Крединтої спілки «Аккорд», звернувся 16.03.2020 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області із скаргою на дії державного виконавця Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_3 , в порядку ст. 447 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що 06.02.2020 року державним виконавцем Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Охрим І.В., винесено повідомлення про повернення виконавчого документа № 2-321/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Аккорд» заборгованості за кредитом в розмірі 7 857,00 грн., без прийняття до виконання, через те, що у виконавчому документі не зазначено місце знаходження боржника. Таке повідомлення отримано скаржником лише 02 березня 2020 року, а тому просить вказану обставину визнати поважною та поновити строк на подання такої скарги.

Крім того, вказує і на те, що у виконавчому документі № 2-231/2012, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 23.07.2012 року, зазначено останню відому адресу проживання ОСОБА_1 , яка також зазначена у копії паспорта останньої.

Зазначає, що виконавець не позбавлений можливості отримати інформацію про місце знаходження/перебування боржника, а Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає такого терміну, як «точна адреса боржника».

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Охрим І.В. від 06.02.2020 року щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Процесуальні дії у справі.

18.03.2020 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області було відкрито провадження у справі за вказаною скаргою. Судове засідання по справі призначено на 06 квітня 2020 року.

Крім цього, витребувано з Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), копію матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-321/2012, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 23.07.2012 року за яким боржником є ОСОБА_1 .

В судове засідання учасники процесу не з`явились, хоча належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи.

Представник скаржника у скарзі, висловив клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Кіцманського районного суду Чернівецької області із скаргою на дії державного виконавця Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, як і заінтересована особа ОСОБА_1 , які належним чином та своєчасно повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що в справі достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали скарги, надані копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і норми закон, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України передбачено строки для звернення зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України. При цьому, така скарга подається у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи те, що скаржнику стало відомо про порушення його прав лише 02 березня 2020 року у зв`язку із отриманням рекомендованим листом, винесеного державним виконавцем повідомлення від 06.02.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а скарга подана до поштового відділення 12 березня 2020 року, про що свідчить штамп на конверті, який отримано судом, вважаю, що процесуальний строк, визначений ст. 449 ЦПК України, підлягає поновленню.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положення ст. 447 ЦПК України дублюються зі змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку встановленні Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, судом встановлено, що метою примусового виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 05 червня 2012 року, судом 23 липня 2012 року видано виконавчий лист №2-321/2012, який пред`явлено до виконання до Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

З копії вказаного виконавчого листа № 2-321/2012, вбачається, що у ньому зазначено поряд із прізвищем, іменем та по батькові боржника « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. код НОМЕР_1 » також адресу такого боржника «с. Суховерхів Кіцманського району Чернівецької області» (а.с.5).

Пункт 3, частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачає, що у виконавчому документі має бути зазначено місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що і було вказано у виданому Кіцманським районним судом Чернівецької області 23.07.2012 року виконавчому листі № 2-321/2012.

Більше того, відповідно до положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про повну адресу місця проживання чи перебування боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Вказане підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним судом України у постановах від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц та 27 грудня 2018 року у справі №469/1357/16-ц.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Статтею 36 цього ж Закону передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Державним виконавцем в порушення вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснено належних дій по встановленню місця проживання боржника, та відсутній акт державного виконавця про наявність обставин, зазначених у п. 5 частини першоїст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що є порушенням ч. 2ст. 37 цього ж Закону.

Тобто, державний виконавець не провів належним чином виконавчі дії, в результаті чого порушив права стягувача, належних та допустимих доказів щодо вчинення державним виконавцем будь-яких заходів стосовно встановлення місця проживання боржника, в судовому засіданні не здобуто, а тому скарга підлягає задоволенню, так як державний виконавець дійшов помилкового висновку про повернення виконавчого документу стягувачеві саме на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та гарантією судового захисту порушених прав, а тому державний виконавець повинен вживати всіх передбачених законом заходів з метою забезпечення права на справедливий судовий захист, проте в оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено лише про відсутність точної адреси боржника, а саме номеру будинку та вулиці в с. Суховерхів, що не відповідає дійсності, оскільки зазначена адреса була встановлена на підставі матеріалів справи, що розглядалися судом, і є достатньою для ідентифікації боржника за наявності інших даних (дати народження та РНОКПП).

Крім того, суду не надано доказів того, що відсутність назви вулиці та будинку у адресі боржника вказаній у виконавчому листі перешкоджає відкриттю виконавчого провадження.

У відповідності до вимог ст.ст. 451, 453 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії державного виконавця по поверненню виконавчого документу від 06.02.2020 року є неправомірними, а відповідне повідомлення - незаконним, у зв`язку з чим порушене право скаржника (стягувача у виконавчому провадженні) підлягає відновленню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003р., у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 18, 36, 37, 40, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76-89, 258-261, 268, 273, 352-355, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити скаржнику Кредитній спілці «Аккорд» строк на подання скарги на дії державного виконавця.

Скаргу, представника скаржника Кредитної спілки «Аккорд» - Велікданова Сергія Костянтиновича на дії державного виконавця, в порядку ст. 447 ЦПК України задовольнити.

Визнати неправомірним дії державного виконавця Кіцманського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Охрим Ірини Вікторівни, щодо винесення 06.02.2020 року повідомлення про повернення виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 2-321/2012, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області 23.07.2012 року, без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.02.2020 року щодо виконання виконавчого листа №2-321/2012 виданого 23.07.2012.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Кіцманський районний суд Чернівецької області, відповідно до вимог п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Кіцманського районного

суду Чернівецької області О.І. Мінів