ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1922/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

секретар судового засідання Пугач Д.С.,

за участю:

представника позивача Павленка С.В. ,

представника відповідача 1 Кірсік С.В.

відповідачі не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2, ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 032/29-097К від 05.04.2007 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 17282 доларів США, зі сплатою 11,5% річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 04.04.2014.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 05.04.2007 укладено договір поруки № 02-10/1153, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалась солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

09.03.2010 року загальними зборами Акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на ПАТ та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство ,,Укрсоцбанк".

Позивач виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач 1 належним чином не виконувала умови договору, й станом на 03.10.2018 загальна заборгованість відповідача 1 перед банком становить 27838,17 доларів США, яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 13368 доларів США, заборгованість по нарахованим відсоткам - 14470,17 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі - 122628,48 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 124867,39 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 20.11.2018 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

19.03.2019 від представника відповідача 1 - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності, зважаючи на те, що останній платіж по виконанню кредитного договору позичальником сплачено 14.08.2008, а кінцевий термін повернення заборгованості був 04.04.2014. Відповідно до п.3.3.8 Договору позивач протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення банку, згідно п.3.2.3 про невиконання вимог п. 3.2.3.1-3.2.3.6 Договору зобов`язана була повернути в повному обсязі позивачу основну суму та проценти з можливою неустойкою. Зазначила, що позивач мав би звернутись до відповідачів про дострокове повернення суми заборгованості в строк до 14.09.2008, а тому строк позовної давності сплив 14.09.2011. Крім того, загальна позовна давність по кредитному договору в цілому сплила 04.04.2017, однак позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 31.10.2018.

30.05.2019 від представника АТ «Укрсобанк» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій остання зазначила, що доводи представника відповідача 1 про пропущення строків позовної давності є безпідставними. Позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на особу, яка допустила неналежне виконання покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі, що передбачені ст. 625 ЦК України. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позивача виникло право на стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, а право на його стягнення триває з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

17.07.2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

06.08.2019 від представника відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких викладені доводи аналогічні доводам, що викладені у відзиві.

05.09.2019 від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо позову.

20.11.2019 замінено позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в заявах по суті та просив суд їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в задоволенні позову просила відмовити з підстав, що викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Відповідачі в судове засідання не прибули про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач 2, відзив на позов не надала, будь-які заяви або клопотання з процесуальних питань від неї до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 032/29-097К від 05.04.2007.

Відповідно до п.1.1. Кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 17282 доларів США, зі сплатою 11,5% річних та встановлено порядок погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, з встановленим терміном повернення основної заборгованості до 04.04.2014.

Відповідно до підпунктів 3.3.9 Договору кредиту позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному підпунктом 1.1 договору.

Відповідач ОСОБА_2 , як позичальник, взяла на себе зобов`язання суворо дотримуватися умов Договору кредиту, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 05.04.2007 укладено договір поруки № 02-10/1153, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалась солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

09.03.2010 року загальними зборами Акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на ПАТ та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство "Укрсоцбанк".

Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку вимог банк у зв`язку з неповерненням відповідачем 1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 032/29-097К від 05.04.2007, відповідач ОСОБА_2 на виконання вказаного Договором кредиту здійснювала періодичні платежі в рахунок погашенні заборгованості до 14.08.2008.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи те, що перша прострочка сплати за користування кредитними коштами відбулася 11.09.2008 р., термін сплати заборгованості встановлений, згідно графіку платежів по 10-те число кожного місяця, то права позивача слід вважати порушеними після несплати відповідачем платежу за вказаний платіжний період, а саме з першого дня прострочення.

Оскільки за умовами Договору погашення кредиту повинно здійснюватися відповідачем частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс13.

Так, у даній постанові Верховний Суд зробив висновок щодо застосування ст. 261, 530, 631 ЦК України і зазначив, зокрема, про наступне: "Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов`язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного з цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатися залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислювати з моменту настання строку погашення чергового платежу".

Крім того, слід зазначити, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому у законодавстві визначаються різні поняття: такі як "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Так, кредитним договором визначено кінцевий термін погашення заборгованості - 04.04.2014.

Відповідно до ст.ст. 257-258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком - один рік.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Останній платіж відповідача ОСОБА_2 за Договором кредиту було здійснено 14.08.2008, що вбачається з розрахунку заборгованості з відображеною датою повернення коштів.

Наступний черговий платіж відповідач-1 згідно графіку, передбаченого Договором кредиту, мав здійснити до 11.09.2008.

Аналізуючи умови Кредитного - договору сторін і зміст зазначених правових норм, можна дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічна позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду України №6-20цс14 від 19.03.2014 р.

Таким чином, не здійснивши наступного чергового платежу в рахунок погашення кредиту, відповідач-1 порушив свої зобов`язання за Договором кредиту.

Крім того, кінцевим терміном погашення основної заборгованості за вказаним кредитним договором є 04.04.2014.

Таким чином, вже починаючи з 11.09.2008 позивач фактично знав про своє порушене право, проте і після спливу кінцевого терміну погашення заборгованості не заявляв про нього, відтак саме з 04.04.2014 починається перебіг позовної давності щодо будь-яких вимог позивача, що виникають з Договору кредиту № 032/29-097К від 05.04.2007.

З огляду на наведене та враховуючи положення ст.ст. 257-258 ЦК України, строк позовної давності, щодо вимог за Договором кредиту сплив 04.04.2017.

При цьому, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише 29.10.2018 (дата подачі позову до поштового відділення), тобто після спливу позовної давності за вимогами по Договору кредиту.

Позивач не був позбавлений можливості звернутися з вказаним позовом в межах строку позовної давності, але станом на дату звернення позивача до суду строк позовної давності є пропущеним, а клопотання про його поновлення не заявлено останнім, як і не вказано поважних причин пропуску такого строку.

Враховуючи, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності, умови договору не містять збільшення тривалості такого строку, а відповідач 1 просить суд про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд приходить до висновку про застосування позовної давності, у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, пунктом 1.1. укладеного між позивачем і відповідачем-2 Договору поруки № 02-10/1153 від 05.04.2007 (далі - Договір поруки) передбачено, що відповідач-2 поручається перед позивачем солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту на умовах, передбачених Договором кредиту № 032/29-097К від 05.04.2007.

Крім цього, п. 2.1.1. передбачено, що основним є зобов`язання з повернення разового кредиту з кінцевим терміном погашення до 04.04.2014 або інший термін дострокового погашення у випадках, передбачених Основним договором чи договором поруки.

Пунктом 6.2 Договору поруки встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Приписами статті 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За положеннями статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається із наведеного пункту Договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 6.2 Договору поруки) не вважається встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки суперечить частині 1 статті 251 та частині 1 статті 252 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №3-42гс15 від 15.04.2015 та №6-436цс15 від 23.12.2015.

Таким чином, для визначення строку дії Договору поруки підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Верховним Судом України неодноразово, зокрема, у постанові від 17 вересня 2014 року при розгляді справи №6- 53цс14 було констатовано: умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України №6-2662цс15 від 20.04.2016, №6-170цс13 від 17.09.2014 та №6-53цс14 від 17.09.2014.

Отже, виходячи з положень другого речення частини 4 статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Вказаний правовий висновок відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах №6-28цс14 від 10.09.2014 та №6-2662цс15 від 20.04.2016.

Отже, оскільки починаючи з 04.04.2014 позивач протягом шестимісячного строку не звернувся до ОСОБА_3 як поручителя за Договором поруки, з позовом у судовому порядку, то починаючи з 03.10.2014 правовідносини поруки є таким, що припинилися.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження звернення з вимогою до поручителя - ОСОБА_3 в період з 04.04.2014 по 04.10.2014.

Верховний Суд України у постанові від 07.10.2015 р. при розгляді справи №6- 263цс15, висловив наступну правову позицію: «Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов`язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.»

Отже, позовні вимоги позивача, пред`явлені ним до відповідача ОСОБА_3 , як до поручителя, за припиненою порукою не можуть бути задоволені судом.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини слід відмовити позивачу в задоволенні вимог до обох відповідачів в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

У задоволенні позову акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «Альфа-Банк», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.