Ухвала

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 201/9637/18

провадження № 61-14420ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпровської обласної ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (далі - КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта першої категорії обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради.

Стягнуто з КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 8 756,83 грн.

Стягнуто з КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 59 195,70 грн.

Стягнуто з КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 732,77 грн.

Стягнуто з КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду

в розмірі 15 000,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 3 723 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року

в частині стягнення моральної шкоди змінено шляхом зменшення її розміру

з 15 000 грн до 5 000 грн.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

від 27 листопада 2019 року залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня

2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описок у рішенні суду задоволено, виправлено допущені у рішенні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року описки наступним чином: зазначено вірно у рішенні складові суми заборгованості по заробітній платі - «195,85 грн+60,00 грн+310,38 грн+744,60 грн+3 723 грн+3 723 грн = 8 756,83 грн» та суму середнього заробітку під час вимушеного прогулу - «64 160,70 грн».

Не погоджуючись з ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року, КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року апеляційну скаргу КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська області від 03 липня 2020 року залишено без руху, зазначено про необхідність виконання КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради вимог статті 296, 355 ЦПК України та подати апеляційну скаргу через суд першої інстанції, яких ухвалив оскаржуване рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська області від 03 липня 2020 року залишено без руху, зазначено про необхідність виконання КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради вимог статті 356 ЦПК України та сплатити судовий збір.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року подану

КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, не усунув її недоліки та не сплатив судовий збір.

29 вересня 2020 року КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 16 вересня 2020 року (надійшла до суду 02 жовтня 2020 року), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись із ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року, КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Встановивши, що апеляційна скарга подана без дотримання вимог статті 356 ЦПК України, а саме: КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради не надав документ про підтвердження сплати судового збору, Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 11 серпня 2020 року залишив її без руху та надав строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Апеляційним судом було роз`яснено, що у разі невиконання вимог даної ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена особі, яка

її подала.

Дніпровський апеляційний суд вказав, що відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року отримана КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради 19 серпня 2020 року, однак квитанцію про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі апелянт не додав, тобто не виконав вимоги Закону України «Про судовий збір».

В зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року не виконано, докази сплати судового збору до суду не надходили, тому в порядку частини 2 статті 357 ЦПК України, подану апеляційну скаргу, ухвалою від 16 вересня 2020 року Дніпровського апеляційного суду повернуто особі, яка її подала.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої стаття 3 Закону України «про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення

у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

За своїм змістом перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» не визначено розмір ставки судового збору за подачу заяви про виправлення помилки в судовому рішенні.

Верховний Суд погоджується з тим, що за подання до суду першої інстанції заяви про виправлення описки в судовому рішенні не сплачується судовий збір, проте, цей висновок не впливає на законність ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки предметом дослідження є не питання несплати судового збору при подачі заяви про виправлення описки до суду першої інстанції,

а необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина друга статті 3 Закону України «Про судовий збір» не передбачає звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про виправлення описки в рішенні суду.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18) та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Отже, якщо за подання заяви про виправлення описки в судовому рішенні до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов`язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду заяви судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у пункті 9 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У низці рішень Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій сутті права (рішення Європейського Суду з прав людини від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого Королівства» («Osman v. the United Kingdom», пункт 147).

Крім цього, Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплативши судовий збір у встановленому законом порядку.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі є необґрунтованою та

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпровської обласної ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник