ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/226/19
Провадження № 22-ц/4820/784/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 29 січня 2020 року (суддя Яцина О.І.) за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який проживав на момент смерті у с.Браїлівка, Новоушицького району, Хмельницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов будинок (садиба) в АДРЕСА_1 , який був збудований батьком та матір`ю позивача ОСОБА_3 . Мати позивача фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала з померлим на момент смерті.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак за життя вона склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно сину ОСОБА_1 .

Проте, позивач після смерті матері, своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки з травня 1984 року виїхав на постійне проживання в м.Покачі, Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області Російської Федерації, протягом шести місяців після смерті матері в Україну не приїздив, похованням матері займалися інші близькі родичі.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий строк три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 29 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не проживав зі спадкодавцем на час смерті, тому у встановлений законодавством строк повинен був подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 чого ним зроблено не було. Причина пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, на які посилався позивач, зокрема проживання в іншій місцевості, за межами України, є неповажною. Визнання позову відповідачем за змістом частини 4 статті 206 ЦПК України суперечить вимогам частини 3 ст.1272 ЦК України, тому не приймається судом до уваги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ніхто з учасників справи, в тому числі відповідач, не заперечує проти визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що повністю узгоджується з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України, Новоушицька селищна рада Хмельницької області визнала позов. З 2010 року він фактично проживає в будинку матері, ним зроблено ремонт в ньому, укладено договори про надання комунальних послуг та інше. При цьому, саме заперечення проти позову з боку відповідача зобов`язує позивача навести суду об`єктивні, непереборні істотні труднощі, які перешкоджали звернутись до нотаріуса з відповідною заявою, однак відповідач визнав позовну заяву. Зазначає, що районним судом не в повній мірі з`ясовані обставини справи, у зв`язку з чим прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. Надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Інші учасники по справі ОСОБА_2 та Новоушицька селищна рада в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено та підтверджено наявним у справах доказами, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 травня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 лютого 1995 року.

03 вересня 1994 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все майно, яке йому належало на день смерті заповів ОСОБА_1 . Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області Кривим В.Ф.

На день своєї смерті ОСОБА_4 був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 17 квітня 2009 року.

17 листопада 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно та грошові заощадження з відсотками та компенсаціями ОСОБА_1 , вказаний заповіт був посвідчений секретарем Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області Скалюк Н.М.

Згідно довідки виданої Новоушицькою селищною радою Новоушицького району Хмельницькорї області від 11.03.2019 року №223, ОСОБА_3 по день смерті у своєму домогосподарстві була зареєстрована та проживала одна.

Зі змісту повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Кохан О.В. від 19.03.2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

У Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності заведених спадкових справ відносно спадкового майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем 01 вересня 2010 року укладено договір про користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_1 , 26 серпня 2010 року - типовий договір про надання послуг з газопостачання за зазначеною адресою, зроблено ремонтні роботи в будинковолодінні в якому проживала його мама.

Отже, спадкодавець, ОСОБА_3 , за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

З огляду на зазначене, матеріали справи не містять доказів щодо вчинення нотаріусом дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідач Новоушицька селищна рада Хмельницької області визнала позов (а.с.52), третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 теж визнав позовну заяву, з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом не звертався (а.с.38).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених сторонами вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів враховує, що Новоушицька селищна рада Новоушицького району Хмельницької області є належним відповідачем по справі, оскільки має право на спадкове майно (ст. 1277 ЦК України «відумерлість спадщини»), за відсутності інших спадкоємців, визнала позов, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - три місяці.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 29 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 - три місяці.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2020 року.

Судді Т.О.Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк