У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/790/20

провадження № 2/0285/469/20

08 квітня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Васильчук Л.Й., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу фінансів Новоград-Волинської державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Новоград-Волинська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням, -

ВСТАНОВИЛА:

26.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 6-к від 27.01.2020 року про звільнення її за п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на посаді секретаря керівника, а також стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

02.03.2020 року Новоград-Волинським міськрайонним судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зокрема для надання документу, що підтверджує сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка є позовною вимогою майнового характеру.

06.04.2020 року на виконання вимог ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просить звільнити від сплати судового збору по вимозі про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в порядку ст.. 235 КЗпП України, яка є похідною від немайнової вимоги про поновлення на роботі, а також просить врахувати, майновий стан, оскільки звільнена з роботи та є одинокою мамою, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, чоловік помер, тому сплатити судовий збір не має змоги.

Згідно положень ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Дослідивши матеріали позовної заяви суддя дійшов до висновку про можливість звільнити позивачку від сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Враховуючи майновий стан позивачки та наявність клопотання про звільнення від сплати судового збору вважаю за можливе, з урахуванням ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, звільнити позивачку від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИЛА:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору при поданні позовної заяви за її позовом до відділу фінансів Новоград-Волинської державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Новоград-Волинська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Й. Васильчук