Справа № 214/2115/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 серпня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фартушної Є.К.,

представника позивача - Овдій Я.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою, в якому просить визнати його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім'ї наймача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову зазначив, що 27 грудня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1 було зареєстровано його місце проживання. 06.04.2015 року він добровільно знявся з реєстрації у вказаній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його брат ОСОБА_2 . На день смерті свого брата ОСОБА_2 він фактично проживав з ним, що також підтверджується актом від 06.03.2020 року. Протягом всього часу його проживання у квартирі сумлінно сплачує житлово-комунальні послуги, жодної заборгованості ним не допущено, що свідчить про фактичне користування ним житлово-комунальними послугами та фактичним проживанням у квартирі. Оскільки його право на проживання у квартирі АДРЕСА_1 не визнається Відповідачем, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 27 березня 2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачу був наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року позовна заява після усунення недоліків була прийнята до розгляду та призначена до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник позивача адвокат Овдій Я.П. підтримала думку позивача та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просили прийняти рішення на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 1985 року, та є сусідом позивача, який проживає в квартирі № 62 , на 7-му поверсі з часу заселення. Він був у них в гостях. ОСОБА_5 проживав в квартирі разом з батьками та братом ОСОБА_6 , який помер у 2017 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивач ОСОБА_5 є його сусідом з 1985 року. Позивач ОСОБА_8 проживав в квартирі АДРЕСА_1 з братом однією родиною до смерті останнього. Брат позивача помер в 2017 році. Жили вони дружньо, він бував у них в гостях.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що згідно Виписки від 20.03.1995 року про зміну Договору найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якої був переукладений договір найму з ОСОБА_3 , матір`ю позивача (а.с. 32).

Мати позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (9, 10).

З 27 грудня 2011 року по 06.04.2015 рік позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 31)

Відповідно до акту про фактичне проживання від 06.03.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 з 2001 року по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 14).

Так частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на повагу до свого житла.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач довів своє право на проживання у спірній квартирі, в яку він вселилася за згоди квартиронаймача (матері) та проживав у ній однією сім`єю зі своїм братом, ніс витрати на її утримання.

Після смерті матері та брата позивач продовжує проживати у спірній квартирі, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Також суд приходить до висновку, що реєстрації Позивача за іншою адресою не спростовую факту тривалого та фактичного проживання позивача у спірній квартирі.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача та визнання права користування квартирою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім`ї наймача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_5 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суд протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рога. Рішення набирає законної сили по закінченню строку подачі апеляційної скарги, а в разі його оскарження та зміни чи залишення без змін апеляційним судом, після перегляду рішення апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений протягом 10 днів.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, , адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Н.Г. Ковтун