Справа № 202/1144/20
Провадження № 2-з/202/22/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

03 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., розглянувши заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Дніпровської міської ради до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування записів про право власності та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана цивільна справа.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів вказаного нерухомого майна, та заборонивши державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії, передбаченні чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що предметом позову, в тому числі, є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності територіальної громади. На зазначеній земельній ділянці, без дозволу власника землі Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 самочинно побудовано нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м. Вказують, що право забудови зазначеної земельної ділянки належить міській раді. Наявність самочинних споруд по АДРЕСА_1 створює перешкоди Дніпровській міській раді у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном земельною ділянкою.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на дане нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії може ускладнити чи унеможливити виконання сторонами спору остаточного рішення суду, а також ускладнити ефективний захист, а у подальшому і поновлення порушених (оспорюваних) прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З огляду на зазначене, можливо дійти висновку про те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів вказаного нерухомого майна, та заборонивши державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії, передбаченні чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить його права на судовий захист.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення задовольнити.

До набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 202/1144/20 за позовом Дніпровської міської ради до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування записів про право власності та повернення земельної ділянки, накласти арешт на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів вказаного нерухомого майна, та заборонивши державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії, передбаченні чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину, що складається з літ. А-магазин; літ. Б-навіс, загальною площею 54,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75, ).

Боржники: Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (52070, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, буд. 74, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Кухтін