ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 жовтня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1923/19

Головуючий у першій інстанції Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/725/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Корюківська міська рада Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області у складі судді Кутового Ю.С. від 17 лютого 2020 року, місце ухвалення рішення м.Корюківка у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що у 2008 році він придбав у власність даний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і з даного часу користувався вказаним будинком. Позивач зазначав, що отримати правовстановлюючі документи на даний будинок він не зміг, оскільки право власності на вказаний будинок не було належним чином оформлено, відповідно до законодавства, право власності на будинок не було зареєстровано, при цьому позивач вселився до даного будинку, зареєструвався в ньому та проживає в будинку. З посиланням на положення статті 344 ЦК України, ОСОБА_1 у вимогах заявленого позову просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17.02.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року є необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зазначають, що у 2008 році ОСОБА_1 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і з даного часу позивач постійно користується вищевказаним майном. Доводи апеляційної скарги стверджують, що отримати правовстановлюючі документи на вказане майно ОСОБА_1 не зміг, оскільки право власності на спірний будинок не було належним чином оформлено, відповідно до законодавства. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 добросовісно і безперервно користується спірним будинком, відкрито ним володіє, доглядає за будинком, проводить поточний та капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги. Доводи апеляційної скарги зазначають, що факт проживання ОСОБА_1 у спірному будинку підтверджується довідкою Домашлинської сільської ради Корюківського району, Чернігівської області від 06.11.2019 року №208. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати житлово-комунальну субсидію через відсутність у нього відповідних документів про право власності на даний будинок. Доводи апеляційної скарги вказують, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не було вислухано пояснення сторін, а також не було враховано тієї обставини, що жодного правовстановлюючого документу на будь-яку особу щодо спірного будинку, не зареєстровано, що підтверджується відповідною довідкою КРКП РАМПА.

У відзиві на апеляційну скаргу Корюківська міська рада Чернігівської області вказує про те, що у прийнятті рішення по справі відповідач покладається на розсуд суду.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області у складі судді Кутового Ю.С. від 17.02.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у 2008 році ОСОБА_1 придбав житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , і з 2008 року позивач користується даним будинком. Як вказує ОСОБА_1 у позові, отримати правовстановлюючі документи на даний будинок він не зміг, оскільки право власності на зазначений будинок не було належним чином оформлено, відповідно до законодавства.

Як вбачається з довідки Корюківського районного Комунального Підприємства РАМПА №365/10-19 від 31.10.2019 року (а.с.5), житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 - житловий будинок А дерев`яний, обкладений цеглою, 100% готовності, 40 % зносу. Загальна площа будинку 102,7 м.кв, житлова площа 28,2 м.кв. З надвірних будівель: сарай Б дерев`яний, погреб В цегляний. Загальна інвентарна вартість майна становить 92 141 грн. По даним Корюківського РБТІ, станом на 31.12.2012 року, власність не зареєстрована.

Згідно довідки Домашлинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області №208 від 06.11.2019 року (а.с.6), ОСОБА_1 з 19.09.2008 року зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з погосподарської книги №3 Домашлинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області за 2016-2020 роки від 18.10.2019 року №192 (а.с.7), головою домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять в собі копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт виготовлено станом на 30.10.2019 року (а.с.9-13).

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17.02.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спірний будинок за набувальною давністю, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення вимог заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що у 2008 році ОСОБА_1 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і з даного часу позивач постійно користується вищевказаним майном. Доводи апеляційної скарги стверджують, що отримати правовстановлюючі документи на вказане майно ОСОБА_1 не зміг, оскільки право власності на спірний будинок не було належним чином оформлено, відповідно до законодавства. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 добросовісно і безперервно користується спірним будинком, відкрито ним володіє, доглядає за будинком, проводить поточний та капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги. Доводи апеляційної скарги зазначають, що факт проживання ОСОБА_1 у спірному будинку підтверджується довідкою Домашлинської сільської ради Корюківського району, Чернігівської області від 06.11.2019 року №208. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати житлово-комунальну субсидію через відсутність у нього відповідних документів про право власності на даний будинок. Доводи апеляційної скарги вказують, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не було вислухано пояснення сторін, а також не було враховано тієї обставини, що жодного правовстановлюючого документу на будь-яку особу щодо спірного будинку, не зареєстровано, що підтверджується відповідною довідкою КРКП РАМПА.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, виходячи із наступного.

Приписами ч.1 статті 4 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1, ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 (а.с.1-2), звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю, ОСОБА_1 просив суд справу розглянути без його участі.

Згідно ухвали суду першої інстанції від 03.01.2020 року про відкриття провадження у справі (а.с.15), суд першої інстанції зазначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі положень ч.5 статті 279 ЦПК України, судом першої інстанції було визначено проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом першої інстанції було призначено судове засідання по даній справі на 17.02.2020 року в приміщенні Корюківського районного суду на 11:00 годину, без повідомлення сторін.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідних клопотань від сторін спору про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, в порядку, визначеному ч.5 статті 279 ЦПК України, до суду першої інстанції не надходило.

Відповідно до відзиву на позовну заяву Корюківської міської ради Чернігівської області, який надійшов на адресу суду першої інстанції 16.01.2020 року (а.с.16), Корюківська міська рада Чернігівської області просила суд судове засідання, призначене на 17.02.2020 року на 11:00 годину, провести без участі представника міської ради.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не було вислухано пояснення сторін, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вищезазначених норм права, які регламентують розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для задоволення вимог позову ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 344 ЦК України, яка регламентує набувальну давність, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи із вищевикладеного, можна підсумувати, що для набуття права власності за набувальною давністю, доведенню підлягають наступні обставини: майно має бути об`єктом набувальної давності, не виключеним із цивільного обороту; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу у позивача для володіння майном та набуття права власності.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року відносно того, що однією із основоположних умов набуття права власності на майно за набувальною давністю є безтитульність володіння, тобто, заволодіння саме чужим майном, що в свою чергу, спростовує сам позивач ОСОБА_1 , вказуючи як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, що у 2008 році він придбав у власність будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 15.10.2020 року.

Головуючий: Судді: