КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/5122/20 головуючий у суді І інстанції: Селезньова Т.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про життя заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказав, що він, як син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , є спадкоємцем першої черги за законом. Для здійснення свого права на спадкування у встановлений законом строк було надіслано належним чином нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті батька, до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а саме до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області. Нотаріус повідомила, що заява була прийнята, зареєстрована та долучена до спадкової справи, а також, що померлий склав заповіт на сина від другого шлюбу - ОСОБА_1 . Заповіт був посвідчений приватний нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А. А. 11 лютого 2013 року за реєстром № 185, зареєстрований в Спадковому реєстрі, є чинним та є єдиним заповітом, складеним померлим ОСОБА_4 за життя, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 60652906, наданого на звернення 23 червня 2020 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області. За життя батька, з позивачем були доброзичливі відносини, вони постійно спілкувалися. У 2012 році у батька стався інсульт, він деякий час перебував у комі. Позивач з братом ОСОБА_3 кожного дня їздили до реанімації допомагали йому та привозили необхідні ліки та речі. На початку 2013 року у батька стався рецидив. Дізнавшись від нотаріуса про наявність заповіту, у позивача виникли сумніви щодо його дійсності, оскільки стан здоров`я батька та приймання назначених лікарських препаратів могли вплинути на те, що він не міг на момент посвідчення заповіту цілком усвідомлювати свої дії та керувати ними, за час спілкування батько не цікавився та не виявляв бажання скласти заповіт.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним нотаріусам Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, в тому числі державному нотаріусу Журавській Валентині Вікторівні видавати свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.Заборонено Броварській міській державній нотаріальній конторі Київської області вчиняти дії по видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якійпросить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання вимог щодо змісту ухвали. Вказує, що судом не наведено жодного обґрунтування існування

будь-якої загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту. Судом першої інстанції не зазначено, чим він керувався, визначаючи співмірність застосованого виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не вказано, яким чином суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір, не надано оцінки доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог. Також зазначає, що позовну заяву ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, на забезпечення якої було винесено оскаржувану ухвалу, було повернуто позивачу в день винесення ухвали, а саме 31 липня 2020 року, про що свідчить ухвала від 31 липня 2020 року у справі № 361/4999/20 за позовом ОСОБА_2 про повернення позовної заяви позивачу, тобто винесено ухвалу про забезпечення позову, який за заявою повернуто позивачу.

ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що заява про забезпечення позову була подана у відповідності до чинного законодавства, яка не передбачає обов'язку заявника долучати будь-які докази саме до заяви про забезпечення позову, а також, що заява про забезпечення позову була подана разом із позовною заяво про визнання заповіту недійсним, у відповідності до норм ЦПК України з доказами, які доводять спірні відносини між сторонами, а також існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду, що і стало підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відзиви від інших учасників справи, у встановлений апеляційним судом строк, не надійшли.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що з метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, необхідно вжити негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Встановлено, що 31 липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання заповіту недійсним.

31 липні 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у якій, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним нотаріусам Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, в тому числі державному нотаріусу Журавській Валентині Вікторівні видавати свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Заборонено Броварській міській державній нотаріальній конторі Київської області вчиняти дії по видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що на час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі про визнання заповіту недійсним не було відкрито.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки на час розгляду заяви судом першої інстанції не було відкрито провадження у цивільній справі, отже не було правових підстав забезпечувати позов, провадження по якому судом не було відкрито. Крім того, наявна спеціальна правова норма, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на уваги суду апеляційної інстанції, а заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, і не дотримався положень ст. 149, 150 ЦПК України та ч.2 ст.8-1 Закону України «Про нотаріат»при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про життя заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «15» жовтня 2020 року.

Головуючий суддяСушко Л.П.
СуддіІванова І.В. Сліпченко О.І.