Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1932/20
Номер провадження: 2/225 /561/2020
20 жовтня 2020 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мигалевича В.В.,
секретаря - Голубової О.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Вимоги обґрунтовано тим, що 28 червня 2019 року у місті Торецьку Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі позивача, ОСОБА_2 , та відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за таких обставин:
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин шийного відділу хребта, садна обличчя.
Крім того, механічні ушкодження отримав автомобіль ВАЗ 217130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , 2010 року випуску, що належав на момент ДТП позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 .
Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди у стані сп`яніння встановлена Дзержинським міським судом Донецької області (постанова від 20.08.2019 у справі № 225/4789/19, набрала чинності). Під час розгляду справи відповідач визнав свою провину беззаперечно.
Разом з цим позивачем також понесено витрати пов`язані з ушкодженням його здоров`я, а саме: на придбання препаратів Л-лізин, реосорбілакт, фізрозчин, етамзілат, медралгін, актовегін, ренейро, вітацерпін, супутніх товарів для ін`єкцій, на які позивач витратив 902,36 грн., а також витрати на проведення обстеження - комп`ютерної томографії головного мозку, проведеного ЛДЦ «Ваше здоров`я» у розмірі 650,00 грн.
Ухвалою суду від 14.04.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала з підстав, визначених в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв та відзиву не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого:
Судом встановлено, що 28 червня 2019 року у місті Торецьку Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі позивача, ОСОБА_2 , та відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за таких обставин:
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій м`яких тканин шийного відділу хребта, садна обличчя. Крім того, механічні ушкодження отримав автомобіль ВАЗ 217130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , 2010 року випуску, що належав на момент ДТП позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 .
З тексту вказаної вище постанови убачається, що ОСОБА_3 в своїх поясненнях суду не заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Автомобіль ВАЗ 217130, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.7).
Разом з цим, відповідно до інформації головного лікаря КНП «ЦМЛ» м. Торецька, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні лікарні з 28.06.2019 року по 08.07.2019 року з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин шийного відділу хребта. Садна обличчя», та йому було призначене лікування (а.с. 19).
Витрати пов`язані з призначеним лікуванням позивач оцінює в 1052,36 грн., що підтверджено копіями відповідних фіскальних чеків та довідкою ПП «ЛДЦ «Ваше здоров`я» (а.с.25, 26).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року вбачається, що суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Аналогічна позиція викладена у пункті 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому роз`яснено: «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду».
Крім того, позивачем вказано, що діями відповідача заподіяно і моральну шкоду, яку позивач оцінив в розмірі 15 000,00 грн.
Щодо вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке:
Судом також враховано, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях останнього у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та пошкодженням об`єкта права власності - автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормального життєвого розпорядку. Також суд враховує тривалий час, протягом якого позивач не отримав від відповідача відшкодування завданої шкоди. Тому суд вважає, що факт завдання позивачу моральної шкоди є обґрунтованим та доведеним.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Встановивши, що заподіяння ОСОБА_2 шкоди є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням ОСОБА_3 спірні правовідносини не потребують встановлення його вини у силу вимог статті 1167 ЦК України, останній у судовому засіданні не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховано вимоги виваженості, розумності та справедливості під час визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Суд вирішуючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у його моральних стражданнях у зв`язку з пошкодженням його здоров`я і майна та додатковими зусиллями для його відновлення. Суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості у розмірі 5000, 00 грн.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідачем в свою чергу жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Судом встановлено, що позивачем під час звернення до суду з дійсним позовом сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с. 2).
Оскільки вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження майна, задоволено в повному обсязі, а від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, він звільнений на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в повному обсязі, тобто в розмірі 840,80 грн.
Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), яка діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20.10.2020.

Суддя: