Справа № 618/925/20
Провадження №2/618/202/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в cмт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 залишила заповіт на користь ОСОБА_1 на земельну частку (пай), належну їй згідно сертифікату серії ХР № 0072115, виданого на підставі розпорядження від 27.08.1996 № 307 Дворічанською РДА Харківської області, розміром 6,13 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого секретарем виконкому Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області Єрємєєвою Н. І. 13.05.2004 № 204, дублікат якого виданий секретарем виконкому тієї ж сільської ради Рожковою Л. І. 19.05.2020 № 66. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом, до якої входить вищевказане право на земельну частку (пай) в розмірі 6,13 в умовних кадастрових гектарах в землях колишнього КСП «Топільське» Дворічанського району Харківської області.

Спадщину після смерті своєї матері за заявою до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області прийняла ОСОБА_1 - донька спадкодавця та спадкоємиця, згідно вищевказаного заповіту.

ОСОБА_2 була громадянкою Російської Федерації та мала останнє місце проживання на території цієї держави, тому місцем відкриття спадщини є місце її постійного проживання на території Російської Федерації та спадкові відносини регулюються правом цієї держави.

Відповідно до листа нотаріуса Валуйського нотаріального округу Бєлгородської області Шатохіної Олени Євгенівни від 15.06.2019 № 415, отриманого в порядку надання правової допомоги на підставі ст. 5 частини II Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної 22.01.1993 року в Мінську, на території Російської Федерації спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, з заявами про прийняття спадщини будь-хто зі спадкоємців померлої не звертався.

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Нотаріус розглянув подані ОСОБА_1 та отримані в порядку надання правової допомоги документи, і дійшов до висновку, що видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), як на території України, так і на території Російської Федерації, немає можливості у зв`язку з тим, що для вчинення нотаріальної дії відсутні необхідні документи а саме - оригінал вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай), який був втрачений.

Згідно довідки відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.07.2020 № 29-20-0.23,17-406/108-20, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0072115 ОСОБА_2 належить право на земельні угіддя на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області в наступному розмірі: ріллі - 4,75 умовних кадастрових гектар, сіножаті - 0,57 умовних кадастрових гектар, пасовища - 0,81 умовних кадастрових гектар. Державний акт на вищевказані земельні ділянки не видавався.

Оригінал вищевказаного сертифікату було втрачено.

За таких обставин та керуючись ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вважав за не можливе видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті її матері.

У зв`язку з цим позивачка просила суд визнати за нею право на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу в її відсутність.

Представник відповідача Пісківський сільський голова Дворічанського району Харківської області Смицький В. в підготовче засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 , про що було видане свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 04 липня 1968 року (а. с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 13.12.2005 адміністрацією Двулучинського сільського округу Валуйського району Бєлгородської області Російської Федерації (а. с. 10).

Згідно заповіту, посвідченого 13.05.2004 секретарем виконавчого комітету Пісківської ради депутатів трудящих Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_2 , заповіла належну їй земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ХР № 0072115, який виданий на підставі розпорядження Дворічанської РДА Харківської області від 27.08.1996 № 307, розміром 6,13 в умовних кадастрових гектарах, своїй доньці ОСОБА_1 . Дублікат вказаного заповіту виданий секретарем Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області Рожковою Л. В. від 19.05.2020 (а. с. 11).

Згідно з інформацією відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.07.2020 № 29-20-0,23,17-406/108-20, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0072115 ОСОБА_2 належить право на земельні угіддя на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області в наступному розмірі: ріллі - 4,75 умовних кадастрових гектар, сіножаті - 0,57 умовних кадастрових гектар, пасовища - 0,81 умовних кадастрових гектар. Державний акт на вищевказані земельні ділянки не видавався (а. с. 13).

З постанови в. о. державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовської С. О. від 17.09.2020 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що для вчинення нотаріальної дії відсутні необхідні документи.

Відповідно до листа нотаріуса Валуйського нотаріального округу Бєлгородської області Шатохіної Олени Євгенівни від 15.06.2019 № 415, отриманого в порядку надання правової допомоги на підставі ст. 5 частини II Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної 22.01.1993 року в Мінську, на території Російської Федерації спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, із заявами про прийняття спадщини будь-хто зі спадкоємців померлої не звертався (а. с. 14-15).

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Про загублення вищевказаного сертифікату було подано оголошення до газети Дворічанський Край № 77-78 від 26 вересня 2020 року (а. с. 18).

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, і означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, у зв`язку з чим в даний час неможливо зареєструвати право власності на земельну ділянку відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0072115 відповідно довідки, виданої відділом у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.07.2020 за № 29-20-0.23.17-406/108-20 та виготовити відповідний правовстановлюючий документ, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним.

На підставі ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-257, 268, 273, 352, 354, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Дворічанський район, с-ще Тополі, вул. Центральна, буд. 3, про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право на право на земельну частку (пай) відповідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0072115, розміром 6,13 умовних кадастрових га, яка розташована в землях колишнього КСП «Топільське» Дворічанського району Харківської області, виданого 17.02.1997 на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації від 27 серпня 1996 року № 307 на ім`я ОСОБА_2 , на території Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області в наступному розмірі: ріллі - 4,75 умовних кадастрових гектар, сіножаті - 0,57 умовних кадастрових гектар, пасовища - 0,81 умовних кадастрових гектар, згідно довідки відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.07.2020 № 29-20-0.23,17-406/108-20, в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Є. О. Бунін