Романівський районний суд Житомирської області
20 жовтня 2020 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Кірічук М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 ,-
19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із позовом до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області та Романівської районної державної адміністрації, в якому просить зобов"язати відповідачів виділити ОСОБА_2 земельні ділянки згідно схеми поділу земель реформованого КСП "Маяк", погодивши при цьому із довіреною особою ОСОБА_2 , місцезнаходження вказаних земельних ділянок.
В обґрунтування позову зазначено, що голова СФГ "Шанс" ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , діючи в інтересах власників земельної частки (паю) в КСП "Маяк"- ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , неодноразово звертався до відповідачів із заявами із вимогою про виділення останнім земельних ділянок в натурі (на місцевості) єдиним масивом, погодивши при цьому їх місце розташування із головою СФГ "Шанс" ОСОБА_3 , однак, земельна комісія під головуванням сільського голови Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області від такого погодження ухиляється та пропонує останньому визначити їх місце розташування шляхом жеребкування та з обов"язковом присутністю власників земельної частки (паю) в КСП "Маяк"- ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вважаючи вказаний порядок виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Разом з тим, за змістом частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон №899-IV).
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) (частини перша та друга статті 3 Закону № 899-IV).
Статтею 5 Закону № 899-IV визначено повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), зокрема приймати рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), уточняти місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв) та організовувати проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 11 Закону № 899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із відповідними заявами за результатами розгляду яких визначені в ЗК України органи приймають у встановленому порядку одне з відповідних рішень.
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками», організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом. У разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.
Конституційний Суд України у рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що:
- положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень;
- положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.
Питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) врегульовані законодавством, насамперед Законом № 899-IV, у якому регламентовано, які особи мають право на земельну частку (пай), прописана послідовність дій останніх, визначені підстави для виділення земельних ділянок в натурі, визначені компетентні органи, які розглядали звернення щодо виділення земельних часток на місцевості. У цьому та кореспондуючих йому законодавчих актах встановлені повноваження останніх й описано точний і зрозумілий опис послідовності (алгоритм) їхніх дій та рішень. За законом реалізація питання про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування.
Отже, якщо орган, який наділений повноваженнями на прийняття рішення про виділення земельної ділянки на місцевості, ці повноваження буде використовувати чи застосовувати не на підставі чи всупереч вимогам законодавства, то тоді може виникнути спір, в основі якого перебуватиме ймовірне порушення, недотримання або в іншій формі невиконання вимог закону, які зачіпатимуть права чи інтереси особи. Такий спір буде прямо пов`язаний з органом держави або в особі органу місцевого самоврядування з владою (владною діяльністю).
Коли спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку, поза межами повноважень чи із порушеннями, то такий спір набуває ознак публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям та рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами.
З позовної заяви вбачається, що голова СФГ "Шанс" Степанюк С.І. та ОСОБА_1 , діючи в інтересах власників земельної частки (паю) в КСП "Маяк"- ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , неодноразово звертався до відповідачів із заявами із вимогою про виділення останнім земельних ділянок в натурі (на місцевості) єдиним масивом, погодивши при цьому їх місце розташування із головою СФГ "Шанс" ОСОБА_3 , однак, земельна комісія під головуванням сільського голови Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області від такого погодження ухиляється та пропонує останньому визначити їх місце розташування шляхом жеребкування та з обов"язковом присутністю власників земельної частки (паю) в КСП "Маяк"- ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , вважаючи вказаний порядок виділення ОСОБА_2 земельної ділянки у натурі (на місцевості) протиправним, ОСОБА_1 просить суд зобов"язати вчинити такі дії.
З огляду на вищевикладене вбачається, що у разі коли особа звертається до відповідних органів із заявами про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) і орган, який наділений повноваженнями на прийняття такого рішення, ці повноваження використовує не на підставі чи всупереч вимогам законодавства, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої владні управлінські функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 807/2306/16 (провадження № 11-1068апп19) та від 4 березня 2020 року у справі № 280/174/19 (провадження № 14-509 цс 19).
Пунктом 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Керуючись статтею 186 ЦПК України, суддя,-
У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області та Романівської районної державної адміністрації про зобов"язання вчинити певні дії та відшкодувати збитки - відмовити.
Роз"яснити ОСОБА_1 , що розгляд поданої ним позовної заяви в інтересах ОСОБА_2 віднесено до юрисдикції адмінстративного суду.
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Суддя М.М. Кірічук