Провадження № 2/127/1925/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2016 року вона є співвласником Ѕ частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться у АДРЕСА_1 . Іншим співвласником Ѕ частини цього житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель є відповідач. За будинковолодінням на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 23 жовтня 1961 року №40/1232 закріплена земельна ділянка площею 600,0 кв. м. У даний час позивач бажає використати своє право безоплатної приватизації земельної ділянки, однак не може реалізувати таке своє право, оскільки ідеальні частки будинковолодіння не визначені в натурі, що унеможливлює встановлення порядку користування земельною ділянкою для обслуговування конкретних приміщень та споруд. Відповідач брати участь у приватизації земельної ділянки відмовляється. На замовлення ОСОБА_3 виготовлений кадастровий план земельної ділянки від 29 травня 2020 року, відповідно до якого загальна площа земельної ділянки складає 0,1 га: по 0,050 га належить ОСОБА_1 (на плані позначена блакитним кольором) та ОСОБА_2 (на плані позначена жовтим кольором). З часу надання у користування землекористувачам будинковолодіння земельної ділянки претензії у суміжних землекористувачів відсутні. Позивач вважає, шо встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно з порядком її використання, що фактично склався, не завдає шкоди її раціональному використанню, не суперечить інтересам співвласника будинку, земельна ділянка розділена огорожами, будівлями і спорудами, не позбавляє можливості кожного із співвласників користуватися своєю частиною будинковолодіння. За таких обставин, позивач просила встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1га по АДРЕСА_1 , згідно з порядком користування, що фактично склався між сторонами та відповідно до кадастрового плану, а саме: залишити в користуванні ОСОБА_1 земельну ділянку № 1 площею 0,0500 га, позначену блакитним кольором, ОСОБА_2 - земельну ділянку № 2 площею 0,0500 га, позначену жовтим кольором.

Надалі позивач уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що згідно кадастрового плану від 08 жовтня 2020 року загальна площа земельної ділянки складає 0,1 га з яких: земельні ділянки № 1 та № 2 площею по 0,0300 га належать ОСОБА_1 та відповідачу, земельні ділянки площею по 0,0200 га належать територіальній громаді м. Вінниці. Відповідно просила встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,06 га між нею та ОСОБА_2 залишивши в їх користуванні земельну ділянку № 1 та № 2 площею по 0,03 га відповідно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Мельниченко В. М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився. Натомість подав заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Вінницької міської ради - ОСОБА_4 при розгляді справи покладалася на думку суду.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2016 року, зареєстрованого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л. А., зареєстрованого в реєстрі за №1-521. Право власності на це нерухоме майно зареєстроване за позивачем, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 травня 2016 року №59475622.

За даними цієї ж інформаційної довідки співвласником іншої Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01 жовтня 1993 року.

Житловий будинок, разом із господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 600,00 кв.м, відведеній згідно рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 23 жовтня 1961 року №40/1232 «Про затвердження протоколу №4 від 30 вересня 1961 року засідання земельної комісії по відводу земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво».

Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання встановлено межі вищезазначеної земельної ділянки. Власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Судом встановлено, що сторони користуються земельною ділянкою згідно з порядком, відображеним в кадастровому плані і даний порядок, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, є найбільш прийнятним для сторін. Будь-яких спірних питань з приводу саме такого порядку користування землею у позивача, відповідача та суміжних землекористувачів не виникає.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, зважаючи на положення ст.319 ЦК України, та таке визнання не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Тому суд дійшов висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , площею 0, 0600 га, згідно з порядком користування, який фактично склався між сторонами та відповідно до кадастрового плану земельної ділянки виготовленого ТОВ «Поділля Інжагробуд» від 08 жовтня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, ч. 1 ст. 377 ЦК України, ч. 2, 4 ст. 120 ЗК України, ст. 13, 81, 200, 206, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,06 га, що розташована по АДРЕСА_1 , між співвласниками будинковолодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно кадастрового плану, виготовленого ТОВ «ПОДІЛЛЯ ІНЖАГРОБУД» від 08 жовтня 2020 року, відповідно до якого:

ОСОБА_1 користується частиною земельної ділянки, що позначена в кадастровому плані як зона 1 , площею 0,03 га;

ОСОБА_2 користується частиною земельної ділянки, що позначена в кадастровому плані як зона 2, площею 0,03 га.

Кадастровий план земельної ділянки, виготовлений ТОВ «ПОДІЛЛЯ ІНЖАГРОБУД» від 08 жовтня 2020 року є невід`ємною частиною цього рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений 19.10.2020.

Суддя: