ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 12 серпня 2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою за вх.№2980 про виплату пенсії або грошової допомоги у відповідності до вимог п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596. Проте, у вересні 2019 року та жовтні 2019 року пенсію йому приніс поштар ПАТ Укрпошта. Зазначав, що відповідач з червня 2019 року не бажає виплачувати йому пенсію шляхом перерахуванням на його поточний рахунок у ТВБВ III типу №10003/ 0439 філії-Дніпропетровське обласне управління AT Ощадбанк, чим вчиняє неправомірні дії, порушує його права. Відповіді у порядку та у строки встановлені норами ст.ст. 18-20 Закону України Про звернення громадян на своє звернення від 12 серпня 2019 року за вх. №6501/П-09 протягом 15-ти днів він не отримав, тому вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області допущено неправомірну бездіяльність з розгляду його заяви. 12 вересня 2019 року позивач звернувся із скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вх. №6806/П-09 з вимогою поновити право на виплату пенсії перерахуванням її на поточний рахунок позивача в АТ Ощадбанк і повідомити у письмовій формі про причини не перерахування пенсії на поточний рахунок в банку ще у вересні 2019 року. Але відповіді на скаргу не отримав. Позивач вважає, що вказаною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання. Позивач вказував, що моральну шкоду він бажає отримати грошима, а її розмір має бути визначений судом у грошовому виразі не менше як у 200 000 грн. Крім того, вважав, що внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області йому заподіяна матеріальна шкода, яка виражається у тому, що AT Ощадбанк 17 вересня 2019 року здійснив з власної ініціативи переказ в сумі 20 грн. з його поточного рахунку у AT Ощадбанк як комісію за обслуговування неактивного карткового рахунку позивача. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд відшкодувати заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області моральну шкоду грошима у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності і справедливості, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а також відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ у розмірі 20 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Відповідно до пункту 10 Порядку, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Відповідно до п. 16 Порядку якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, 12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою вх. №2980, в якій просив належні йому суми пенсії (грошової допомоги) починаючи з 13 серпня 2019 року перераховувати на поточний рахунок у АТ Ощадбанк, із зазначенням реквізитів (а.с. 3).

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із скаргою вх. № 6806/П-09, в якій вказав, що 12 серпня 2019 року за вх. №2980 він подав до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області заяву, згідно з вимогами, визначеними у п. 10 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, про виплату пенсії або грошової допомоги, але у вересні 2019 року пенсію йому знову приніс поштар ПАТ Укрпошта. Зазначав, що з 12 червня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не бажає здійснювати йому виплату пенсії шляхом перерахування її на поточний рахунок в філії АТ Ощадбанк. Вимагав повідомити його у письмовій формі про причини, за яких у вересні 2019 року пенсія не перерахована на його поточний рахунок, поновити право на виплату пенсії перерахуванням її на поточний рахунок (а.с.17).

На скаргу позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2019 року за № 6805/П-09, № 6806/П-09, №7506/П-09 надана відповідь про те, що виплата пенсії позивачеві проводилась через банківську установу ПАТ Державний ощадний банк України.

Роз`яснено, що виплата пенсій та грошової допомоги одержувачам через поточні рахунки в банках регулюється Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Пунктом 16 Порядку передбачено, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунку більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

На виконання вимог пункту 16 Порядку, банківською установою у квітні 2019 надано список осіб, за яких кошти одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, в якому було зазначено прізвище позивача, на підставі чого виплату пенсії з червня 2019 переведено через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації).

У зв`язку з вищезазначеним, повідомлено, що виплата пенсії проводиться на поштове відділення, оскільки надана позивачем заява не відповідає встановленому зразку відповідно Порядку.

Також повідомлено, що відповідно до Типової інструкції з діловодства у територіальних органах Пенсійного фонду України, затвердженої наказом Пенсійного фонду України від 05 грудня 2012 року №182 та Інструкції з діловодства в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, затвердженої наказом Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області від 01 лютого 2018 року №16, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній. Повідомлено, що відповідь та звернення позивача від 02 вересня 2019 отримана ним (позивачем) особисто 26 вересня 2019 року у приймальні громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за адресою; вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094. До відповіді надано Витяг з реєстру відправлений листів від 10 жовтня 2019 року поданих до ВПЗ № 94 відправником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з якого вбачається, що відповідь на звернення передано на пересилання позивачеві на 19 аркушах (а.с. 30, 31, 32).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, на підтвердження позовних вимог, ОСОБА_1 надав копію заяви від 12 серпня 2019 року, на якій міститься штамп Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян (сервісний центр) із вх.№2980 із підписом особи, яка прийняла заяву, в якій позивач просив належні йому суми пенсії (грошової допомоги) починаючи з 13 серпня 2019 року перераховувати на поточний рахунок у АТ Ощадбанк (із зазначенням реквізитів). Позивачем не надано суду доказів того, що подаючи указану заяву ним були дотримані вимоги п. 10 Порядку.

Таким чином, позивачем не доведено неправомірність дій відповідача.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 просив суд відшкодувати заподіяну йому неправомірними діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області моральну шкоду (грошима) у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності і справедливості, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що моральну шкоду він бажає отримати грошима, а її розмір має бути визначений судом не менше як 200 000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не вправі визначити на власний розсуд суму моральної шкоди, оскільки моральна шкода оцінюється перш за все особою, яка звертається до суду із такими вимогами.

Позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода у зв`язку із не розглядом його заяви від 12 серпня 2019 року, чим порушено вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України Про звернення громадян.

Слід зазначити, спірні правовідносини, які склалися між сторонами щодо порядку виплати пенсії регулюються Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596, на підставі якого позивач звернувся із заявою про виплату пенсії, визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України, а виплати пенсій здійснюється на підставі Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативних актів у сфері пенсійного забезпечення, а не Законом України Про звернення громадян, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Стосовно позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 грн. слід зазначити, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у їх задоволенні у звязку з недоведеністю, оскільки з наданої позивачем виписки по картковому рахунку вбачається, 17 вересня 2019 року були здійснені транзакції на суму «-20 грн.» як «переказ на рахунок: Client Account Bank Account за обслуговування неактивного карткового рахунку», однак позивачем не доведений факт заподіяння йому матеріальної шкоди діями (бездіяльністю) саме відповідача (а.с. 2).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді