Справа № 569/3134/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі Ѕ частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та конфлікти, різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Син залишається жити з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює водієм і отримує заробітну плату, аліменти нікому не платить.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем були усунені.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем вже шість років живуть кожен сам по собі. Інколи примиряються, але здебільшого не спілкуються або сваряться. Подружніх стосунків не підтримують більше півроку. Наміру поновлювати спільне сімейне життя не має та наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, коштів на утримання сина не надає. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав повністю. Заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки позивач відмовляється добровільно виселитися з кімнати, яку він придбав за власні кошти. Визнав, що не підтримує подружніх стосунків з позивачем. Відмовляється сплачувати аліменти на користь позивача, бо вона їх буде витрачати на свої потреби. Син проживає з ним у кімнаті і він дає йому гроші за необхідності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 лютого 2004 року Крилівською сільською радою Корецького району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

З пояснень сторін встановлено, що позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Наміру поновлювати спільне сімейне життя сторони не мають.

Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірвання шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 6 березня 2005 року).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2218 грн.

При визначенні розміру аліментів судом враховуються передбачені ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачем не надано суду доказів про розмір заробітної плати (доходу) відповідача, наявності в останнього на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна, про стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Зі слів відповідача він отримує заробітну плату близько 10000 грн та надає сину матеріальну допомогу на його прохання, купує продукти харчування та речі домашнього вжитку, однак, докази цього у суду відсутні. Разом з тим, відповідач не заперечує, що позивач також несе витрати на утримання дитини.

За таких обставин та враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення, та визначає аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 8 лютого 2004 року Крилівською сільською радою Корецького району Рівненської області, актовий запис № 2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2020 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн 80 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя :