ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 643/14350/19

провадження № 22ц/818/2755/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене о 13 годині 00 хвилин 6 лютого 2020 року у складі судді Харченко А.М.,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» (надалі КСП) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 8411 грн 15 коп.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з рішенням Харківської міської ради Харківської області від 03 березня 2010 року № 80 КСП надано на праві господарського відання гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження № 217 начальника управління комунального майна та приватизації від 04 березня 2010 року в договорі передачі майна в господарське відання № 1296 від 04 вересня 2007 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і КСП внесені зміни, згідно з якими зараховано до складу основних фондів гуртожитку літ. «А-16» корпуси 1, 2, 3 і господарський блок, загальною площею 18130,3 кв. м по АДРЕСА_1 , загальною первісною вартістю -10885359,17 грн, сумою зносу - 6107800, 80 грн та загальною залишковою вартістю - 4777558,37 грн станом на 01 жовтня 2010 року згідно з актом приймання-передачі.

У зазначеному гуртожитку в корпусі № 3 у квартирі АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 , яка за час свого проживання своєчасно та в повному обсязі оплату житлово-комунальних послуг не здійснювала, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 1 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року включно у розмірі 5730 грн 69 коп.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2018 року задоволена заява ОСОБА_1 і скасований судовий наказ від 7 вересня 2018 року про стягнення з неї на користь КСП заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 5049 грн 5 коп. та судового збору у розмірі 176 грн 20 коп.

Заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг відповідач не сплачує, тому КСП реалізує своє право на подання позовної заяви щодо цих же вимог в порядку позовного провадження і просить окрім заборгованості стягнути із ОСОБА_1 2164 грн 70 коп. втрат від інфляційних процесів, 3% річних у розмірі 515 грн 76 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 лютого 2020 року позовна заява КСП задоволена: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 1 серпня 2016 року по 31 липня 2019 року у розмірі 5730 грн 69 коп., індекс інфляції 2164 грн 70 коп., 3% річних від простроченої суми - 515 грн 76 коп., всього - 8411 грн 15 коп. Сплачений КСП судовий збір у розмірі 1921 грн віднесено на рахунок держави.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 є мешканцем гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, а також послуг з постачання електричної енергії. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг не свідчить, що вказані послуги відповідачу не надавалися. ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_1 . КСП надає до зазначеного будинку послуги, докази не отримання відповідачем цих послуг суду не надано. Плата за електричну енергію нарахована КСП в установленому законом порядку, ОСОБА_1 своєчасно її не вносила, тому у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити КСП у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, висновки суду про недовденість витоку і крадіжки електроенергії за адресою проживання відповідача спростовуються матеріалами справи. Згідно з заявою № 99/0/290-17 від 24.10.2017 ОСОБА_1 повідомляла про крадіжку відовідну установу. Також помилковим є висновок суду про відмову ОСОБА_1 укладати із КСП відповідний договір про надання послуг, оскільки жодна зі сторін про такі відмову не заявляла. Суд не звернув увагу, що плата ОСОБА_1 нараховувался відповідно до наказу № 84 від 27.04.2015, який утратив чинність відповідно до наказу № 307 від 19.11.2018. Наданий КСП розрахунок заборгованості неправильний, оскільки проведений на основі положень, що не передбачають нарахування плати відповідно до займаної площі. У розрахунку також не вказано, чи включено до нього суму квартпалти та пільги учасника бойових дій. Розпорядження директора КСП № 69 від 28.11.2016 передбачає нарахування плати не виходячи з потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, а виходячи із оплаювальної площі квартири. Формула, викладена в даному розпорядженні, не визначає, чи включено до неї електроенергія, витрачена на освітлення місць загального користування та для ліфтів, хоча вартість зазначеної електроенергії включена до тарифу за послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій. Розпорядження КСП № 69 від 28.11.2016 видане на підставі постанови НКРЕ № 496 ВІД 23.04.2012, яка вже втратила чинність.

Двадцять четвертого квітня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах КСП, направила суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу відхилиити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін. При цьому посилається на те, що за послуги з електропостачання відповідач безпідставно сплачує за власним лічильником, який не прийнятий та не перевірений акціонерним товариством (надалі АТ) «Харківобленерго». Прямих розрахунків між АТ «Харківобленерго» та публічним акціонерним товариством (надалі ПАТ) «Харківенергозбут» у відповідача немає. КСП є балансоутримувачем гуртожитку та нараховує плату за користування електричною енергією згідно з розпорядженням директора підприємства № 69 від 28 листопада 2016 року «Про розподіл та нарахування оплати за спожиту електроенергію мешканцями гуртожитку». Щомісячне нарахування розподілу спожитої електроенергії за кожним особовим рахунком здійснюється відповідно до формули розрахунків енергоспоживання для гуртожитків. КСП «Харківгорліфт» проводить розрахунки з АТ «Харківобленерго» та ПАТ «Харківенергозбут» за договорами відповідно від 01 квітня 2010 року за № 03-889К, 01 січня 2019 року за № 03-889К та 18 квітня 2019 року за № 178 по кількості спожитої електроенергії, яка обліковується приборами обліку, встановленими у ввідно розподільчих пристроях житлових корпусів. На підставі пункту 22 Розділу 5 Положення про гуртожиток КСП «Харківгорліфт», затвердженого наказом директора КСП № 487 від 04 листопада 2011 року та узгодженого з головою первинної профспілкової організації підприємства, громадяни, які проживають в приміщеннях, що перебувають у їх користуванні, вносять плату за користування загальною площею квартири і за комунальні послуги по ставках (тарифах), встановлених для будинків комунального житлового фонду у гуртожитку. КСП як балансоутримувач будинку вносить плату за спожиту мешканцями електроенергію, тому ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати КСП кошти за спожиту електроенергію в порядку регресу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.367 ЦПК України).

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно з рішенням Харківської міської ради Харківської області від 03 березня 2010 року № 80 КСП надано на праві господарського відання гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою КСП № 45 від 21 березня 2019 року з місця мешкання про склад сім`ї та реєстрацію у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 (основний наймач) - з 1 березня 2010 року, її чоловік ОСОБА_4 - з 01.03.2010, син ОСОБА_5 (син) - з 01.04.2010, дочка ОСОБА_6 - з 01.04.2010, онук ОСОБА_7 - з 01.05.2010, правнучка ОСОБА_8 - з 02.11.2012. Особовий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 4).

З відповіді Комунальному спеціалізованому підприємству «Харківгорліфт», наданої заступником директора «Харківенергозбут» за № 46Е/43-2740 від 13.12.2017, на лист КСП від 23 листопада 2017 року № 2564/0 вбачається, що між АК «Харківобленерго» та КСП 01.04.2010 укладений договір про постачання електричної енергії № 03-889К, за умовами якого відбувається електропостачання до гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами вказаного договору за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено загальнобудинкові засоби обліку, за показами яких проводяться нарахування з урахуванням тарифу, встановленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 220 від 26.02.2015. Мешканці зазначеного гуртожитку на прямі розрахунки із компанією не переведені (а. с. 131).

Надаючи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за спожиту електроенергію (а.с. 7), КСП посилалося на те, що розмір заборгованості визначений на підставі Положення про гуртожитки КСП, затвердженого директором КСП наказом № 487 від 04.11.2011 й узгодженого з головою первинної профспілкової організації КСП (а.с. 70-73), та розпорядження КСП № 69 від 28.11.2016 (а.с. 74-75).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до частини 1 статті 68, статті 162 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК УPCP) наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Питання оплати за користування житловими приміщеннями в гуртожитках та оплати за житлово-комунальні послуги на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані Законом України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на той час, та Положенням про гуртожитки, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (надалі Положення про гуртожитки 2015 року).

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки 2015 року особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пункт 1 частини першої статті 13 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.24.2 Положення про гуртожитки КСП розраухнок плати за комунальні послуги мешканців гуртожитку КСП без індивідувальних приладів обліку провадиться згідно додатків до даного положення (а.с. 124-127).

Наданий представником відповідача акт опломбування лічильника від 01.09.2005 не підтверджує наявність у квартирі ОСОБА_1 лічильника електроенергії, за яким би здійнювався контроль обягу спожитої мешканцями квартири електричної енергії. В зазначеному акті вказано, що чергова повірка лічильника електроенергії має відбутися у другому кварталі 2011 року, а проведення розраухнків за ним відбувається з 01.09.2005 по 01.09.2011 (а.с. 83).

Оскільки даних про повірку лічильника у квартирі ОСОБА_1 на час нарахування заборгованості за період з 01.08.2016 по 31.07.2019 в матеріалах справи немає, судова колегія уважає, що в КСП не було підстав здійснювати обрахунок заборгованості за показаннями вказаного лічильника.

Обгрунтовуючи порядок визначення заборгованості ОСОБА_1 за спожиту електроенергію, КСП посилалося на те, що обсяг електроенергії визначався на підставі розпорядження КСП № 69 від 28.11.2016 (а.с. 128-129). Проте розпорядження КСП № 69 від 28.11.2016 не є додатком до Положення про гуртожитки КСП. Зазначені додатки в матеріалах справи відсутні.

До того ж розпорядженням КСП № 69 від 28.11.2016 визначено, що вартість спожитої ОСОБА_1 електроенергії обраховується виходячи з загальної опалювальної площі квартири.

Відповідно до абзацу другого пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, в редакції, що діяла на час виникнення та існування спірних правовідносин, за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).

І хоча зазначений припис стосується безпосередньо порядку розподілу вартості спожитої електроенергії між співмешканцями однієї квартири в гуртожитку, з нього слідує, що оплата послуг за отриману електроенергію в цілому з квартири здійснюється за сукупною кількістю електроенергії, спожитої побутовим електричним обладнанням співвласників, наймачів (орендарів).

Таким чином, КСП нараховувало ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електроенергію за формулою, що порушує приписи чинного на той час законодавства, що також виключає можливість її стягнення з відповідача.

В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України КСП не надало суду належних та допустимих доказів в обгрунтування розміру заборгованості ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 01.08.2016 по 31.07.2019.

Отже, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову КСП у задоволенні позову.

При цьому, Європейський суд з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58) зазначав, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене вище колегія суддів вважає, що відсутня необхідність надавати оцінку всім доводам апеляційної скарги.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

ОСОБА_1 згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 701837 інвалідом ІІ групи (а.с. 160), тому вона звільнена від сплати судового збору в судах всіх інстанції пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим, при подачі апеляційної скарги з ОСОБА_1 в дохід депжави мав бути сплачений судовий збір у розмірі 2881 грн 50 коп. Отже, зазначена сума підлягає стягненню в дохід держави з КСП.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 6 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг залишити без задоволення.

Стягнути з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» в дохід держави 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук