Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 липня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіоновій Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 114 077,56 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.05.2018 року о 14-55 год. по вул. В. Гетьмана, напроти будинку № 38 в м. Києві, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMV», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який після зіткнення в некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом «KIA», в результаті чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, а також до отримання пасажирами транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 легких тілесних ушкоджень. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2018 року, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року, скасовано і закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. У результаті дій відповідача, автомобіль «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , отримав пошкодження. Згідно звіту № 40/05/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22.05.2018 року, проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка становить 114 077,56 грн. Вказав, що на час скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1600745 У зв`язку з чим, 04.05.2018 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що мав місце 13 березня 2018 року. Проте суму страхового відшкодування позивачем не було отримано. Крім того, позивачу стало відомо, що ТДВ «СТ «Домінанта» змінила юридичну адресу. Враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, беручи до уваги той факт, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати шкоду, спричинену його винними діями, а ТДВ «СТ «Домінанта» не знаходиться за адресою свого місцезнаходження, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.01.2019 року, цивільну справу № 761/45948/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТДВ «СТ «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 23.04.2019 р. було відкрито провадження з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

До початку судового засідання представником позивача подана заява, в сторона позивача просила розглядати справу за їх відсутності, позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, заяв про відкладення не подавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавав.

За таких підстав судом відповідно до положень ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви представника позивача.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2018 року о 14-55 год. по вул. В.Гетьмана, напроти будинку № 38 в м. Києві, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMV», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який після зіткнення в некерованому стані здійснив зіткнення з транспортним засобом «KIA», в результаті чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, а також до отримання пасажирами транспортним засобом «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 легких тілесних ушкоджень.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП (справа № 760/19336/18).

Постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2018 року, постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, скасовано та закрито провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що у результаті вищевказаної ДТП автомобіль «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, отримав механічні пошкодження.

На час скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMV», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», ліміт відповідальності - 100 000,0 грн., франшиза - нуль, що підтверджується полісом АМ/1600745 від 14.09.2017 р.

04.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що мав місце 01.05.2018 року.

Згідно звіту № 40/05/18 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 22.05.2018 року, проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET EVANDA LF 69Z», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням допусків, в межах яких відбулась оцінка становить 114 077,56 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням № 866 від 07.06.2018 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, ліцензії ТОВ «СТ «Домінанта» на провадження страхової діяльності анульовано.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, для відшкодування шкоди певною особою ця особа має бути винною у заподіянні шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 760/19336/18 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2018 р.

Отже, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 не є винним у порушенні вимог ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу у ДТП, яке мало місце 10.05.2018 р.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що вина відповідача підтверджується поясненнями відповідача щодо механізму скоєння ДТП при розгляді справи районним судом, оскільки постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2018 р. скасована Київським апеляційним судом із постановленням нового судового рішення по суті справи.

Позивач зазначає, що підставою звернення до суду з позовом саме до ОСОБА_2 є те, що ТДВ «СТ «Домінанта», як страховик, позбавлена ліцензії, а тому не має можливості здійснити страхову виплату.

Такі доводи сторони позивача сум не приймає до уваги виходячи з такого.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону № 1961 IV у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961-IV. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Звернувшись із заявою про отримання страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта», позивач здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права.

Випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (МТСБУ), визначені в статті 32 Закону № 1961 IV.

Судом не встановлено випадків, за існування яких у ТДВ «СТ «Домінанта» (МТСБУ) не виникає обов`язку із виплати страхового відшкодування позивачу.

Як вбачається з встановлених обставин справи, цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», яка на момент ДТП позбавлена права на здійснення страхової діяльності, а також втратила членство в МТСБУ.

Статтею 52 Закону № 1961 IV врегульовано питання припинення членства в МТСБУ, зокрема, повне членство страховика в МТСБУ припиняється у разі позбавлення страховика - повного члена МТСБУ такого статусу, втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ або виключення такого страховика із членів МТСБУ. Страховик, членство якого у МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Тим самим, анулювання ліцензії не позбавляє обов`язку страховика виконати свої зобов`язання за укладеним договором. При цьому, на час розгляду справи ТДВ «СТ «Домінанта» не припинено як юридичну особу (за наявними відомостями у відкритому Реєстрі юридичних осіб).

А відтак, правові підстави для відшкодування матеріальної шкоди відповідачем відсутні.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України).

Згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди,

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, а вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними в даному випадку, то суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог і в цій частині.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставними.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача сплачений позивачем при подачі позову судовий збір, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 979, 990, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273,280-282, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ), третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова