УХВАЛА

Справа № 564/2567/20

19 жовтня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства соціальної політики України (м.Київ, вул.Еспланадна 8/10) про захист соціальних прав під час карантину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Міністерства соціальної політики України про захист соціальних прав під час карантину.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до Міністерства соціальної політики України вимоги, а саме: про визнання факту порушення конституційних прав позивача, зокрема звуження прав і свобод позивача шляхом прийняття нормативного акту (п.22 мотивувальної частини позовної заяви та п.4 прохальної частини позовної заяви); про визнання факту піддання позивача дискримінації діями Міністерства соціальної політики України (п.14, 15 мотивувальної частини позовної заяви та п.5 прохальної частини позовної заяви); про визначення факту порушення права позивача «законних очікувань» заснованих на нормах національного права шляхом припинення виплати допомоги (п.14-14б мотивувальної частини позовної заяви та п.6 прохальної частини позовної заяви); про визначення факту порушення права позивача на мирне володіння майном (допомогою) заснованого на міжнародних нормах права, зокрема передбачених у додатку до Конвенції з прав людини - Стаття 1 Протоколу 1 (п.16 мотивувальної частини позовної заяви та п.8 прохальної частини позовної заяви); про зобов`язання Міністерства соціальної політики України виплатити позивачу соціальну допомогу за період дії карантину плюс один місяць після завершення починаючи з липня 2020 року, в якому вона перестала надходити у розмірі триста дев`яносто чотири гривні 00 копійок за кожен місяць починаючи з липня 2020 плюс один місяць після повного завершення карантину (тобто вже не менше ніж за сім місяців з урахуванням абзацу 6а позовної заяви, в сумі дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок) (п.8 прохальної частини позовної заяви); стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі двісті двадцять п`ять тисяч гривень (п.9 прохальної частини позовної заяви).

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2, 3 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до ч.2 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.27 Кодексу адміністративного судочинства України (Виключна підсудність), адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Заявляючи позовні вимоги до Міністерства соціальної політики України позивач фактично оскаржує дії (рішення) суб`єктом владних повноважень.

Відтак, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки є публічно-правовим і відноситься до юрисдикції адміністративного суду, а тому у відкритті провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Що стосується заяви позивача про відвід судді до моменту розподілу справи, то суд враховує наступне.

Відповідно до ст.36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Аналізуючи зміст статей 36, 40 Кодексу, суд дійшов висновку, що вирішення питання відводу (самовідводу) судді можливе як до, так і після відкриття провадження у справі, але лише після визначення складу суду в порядку ст.33 ЦПК України та у тому разі, якщо справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вирішення питання про відвід (самовідвід) судді до визначення складу суду та після встановлення, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відтак заява ОСОБА_1 про відвід судді до моменту розподілу справи розгляду не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства соціальної політики України (м.Київ, вул.Еспланадна 8/10) про захист соціальних прав під час карантину відмовити.

Позовну заяву повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Левчук