12.03.2020 Справа № 756/8009/19
Провадження № 2/756/8009/19
Справа № 756/1346/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 05.04.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Оболонського районного суду міста Києва 18.10.2017 року. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 пред`явила до нього позов про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини, який рішенням суду від 25.09.2018 року задоволено частково: стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів його доходу.

Оскільки за усною домовленістю з ОСОБА_2 після припинення з нею фактичних шлюбних відносин, він почав вносив на її картковий рахунок у середньому по 3 000 грн. щомісяця на утримання їх спільної дитини та за період з 01.12.2017 року по 31.08.2018 року він перерахував 36 200 грн., однак відповідачка заперечує, що указана сума сплачувалась в рахунок аліментів, у зв`язку з чим державним виконавцем нараховано йому заборгованість по їх сплаті в указаний період, ОСОБА_1 вказуючи, що за таких обставин на відсутні будь які правові підстави для утримання указаної грошової суми відповідачкою, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 36 200 грн.

До початку розгляду справи представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подано письмові пояснення, в яких він просить суд у позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що одержані ОСОБА_2 грошові кошти не є безпідставно набутими, оскільки були перераховані їй позивачем добровільно на підставі усної домовленості між ними щодо надання грошових коштів на утримання сина.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також просив позов задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечували. ОСОБА_2 пояснила, що спірні грошові кошти не є аліментами стягнутими за рішенням суду, оскільки перераховані їй позивачем добровільно на утримання їх спільного сина, були одержані нею та використані за призначенням.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що 05.04.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2017 року розірвано.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.11.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, який рішенням від 25.09.2018 року задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.11.2017 року та до досягнення дитиною повноліття .

Як вбачається з квитанції АТ «КБ «Приватбанк» у період з грудня 2017 року включно по грудень 2018 року ОСОБА_1 перераховано на користь ОСОБА_2 36 200 грн., з яких у грудні 2017 року - 4 500 грн., січні 2018 року - 3 000 грн., лютому 2018 року - 4 000 грн., березні 2018 року - 3 000 грн., квітні 2018 року - 2 200 грн., травні 2018 року - 3 000 грн., червні 2018 року - 6 000 грн., липні 2018 року - 6 000 грн., серпні 2018 року - 3 000 грн. та вересні 2018 року - 1 500 грн. (а.с. 9-18).

Указані платежі не включені до розрахунку державного виконавця Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 15.04.2019 року заборгованості по аліментах.

Разом з цим ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала, що указані грошові кошти перераховувались на її рахунки ОСОБА_1 на утримання їх спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , що узгоджується із твердженнями позивача щодо призначення спірних платежів, викладеними у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи періодичність та розмір переказів грошових коштів, час їх здійснення, спосіб їх перерахування позивачем на користь відповідачки, а також мету з якою проводились ці платежі, а саме на утримання спільної дитини сторін, суд дійшов висновку про те, що указані грошові кошти сплачені в рахунок аліментів на дитину, а тому не є безпідставно набутими й не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки на день вирішення спору підстава їх набуття, а саме рішення суду, є чинною.

При цьому суд враховує те, що під час розгляду справи відповідачкою не надано доказів існування між сторонами після розірвання шлюбу будь яких інших майнових правовідносин, окрім обов`язку позивача, як батька дитини який проживає окремо, на участь в її утриманні.

За таких обставин вимоги позову ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя