Дата документу 19.10.2020 Справа № 334/8719/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2707/20 Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М.В.
Є.У.№ 334/8719/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, в обґрунтування якого зазначав, що між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено декілька договорів банківського вкладу, а саме: «Строковий» № 004903340 від 15.09.2016 на суму 2500 доларів США строком до 16.01.2017, процентна ставка 9,5 % річних; «Строковий « № 00495254 від 03.10.2016 на суму 2 600 доларів США строком до 02.02.2017, процентна ставка 10 % річних; «Строковий» № 004982292 від 10.10.2016 на суму 2600 доларів США, строком до 09.01.2017, процентна ставка 9,5 % річних; «Строковий» № 00485576 від 30.08.2016 на суму 1300 доларів США, строком до 29.11.2016, процентна ставка 9 % річних. На виконання умов договорів позивач перерахував, а Банк прийняв грошові кошти на депозитні рахунки, що підтверджується меморіальними ордерами та після закінчення дії договорів Банк зобов`язаний повернути вклади разом з процентами.

24.02.2017 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 743 про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду з питань ліквідації банку.

Відповідачем було сплачено за договорами 200 000,00 грн. Залишок вкладів складає 110 580,94 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача залишок грошової суми 110 580,94 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Фонд гарантування вкладів своє зобов`язання перед ОСОБА_1 з відшкодування вкладу у розмірі 200 000 грн. виконав, за вимогами вкладника про стягнення коштів понад гарантовану суму Фонд є неналежним відповідачем.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що Фонд гарантування вкладів є неналежним відповідачем. Судом не враховано, що в ПАТ «Платинум Банк» запроваджено процедуру ліквідації, а отже відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» усі функцій з розпорядження грошовими коштами та майном передані до Фонду.

У відзиві на апеляційну скаргу Фонд зазначив, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам. Суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що за вимогами вкладника про стягнення коштів понад гарантовану суму Фонд є неналежним відповідачем. Такі висновки суду узгоджуються із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду по справі №910/8132/17 від 18.04.2018 та від 12.06.2018 по справі 910/14465/17.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено декілька договорів банківського вкладу, а саме: «Строковий» № 004903340 від 15.09.2016 на суму 2500 доларів США строком до 16.01.2017, процентна ставка - 9,5 % річних; «Строковий « № 00495254 від 03.10.2016 на суму 2600 доларів США строком до 02.02.2017, процентна ставка 10 % річних; «Строковий» № 004982292 від 10.10.2016 на суму 2600 доларів США строком до 09.01.2017, процентна ставка 9,5 % річних; «Строковий» № 00485576 від 30.08.2016 на суму 1300 доларів США строком до 29.11.2016, процентна ставка 9 % річних.

Рішення Правління Національного банку України від 10.01.2017 № 14- ріп/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 11.01.2017 № 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11.01.2017 до 10.02.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора, визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 09.02.2017 року № 501, відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» з 11.02.2017 до 10.03.2017 року включно та продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 24.02.2017 № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2017 до 23.02.2019 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Платинум Банк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку.

04.02.2019 Фондом прийнято рішення № 248, згідно якому продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2019 до 23.02.2020.

Судом також встановлено і не заперечувалось сторонами, що Фонд здійснив часткову виплату вкладів позивачеві у розмірі 200 000,00 грн.

Кредиторські вимоги ОСОБА_1 про повернення решти коштів акцептовані та включені в 4 чергу.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом № 4452-VI « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту шостого статті 2 зазначеного Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 4452-VI передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону № 4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом 1 частини шостої статті 36 Закону № 4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що Законом № 4452-VI передбачена спеціальна процедура відшкодування коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, яка реалізується Фондом, а не банком.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Частиною четвертою статті 52 Закону № 4452-VI передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Оскільки ОСОБА_1 виплачено гарантовану суму коштів за вкладом у розмірі 200 000,00 грн, а вимоги щодо виплати решти грошових коштів включені до четвертої черги реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «Платинум Банк», суд першої інстанції правильно виходив з того, що після введення у банку тимчасової адміністрації стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж передбачений Законом № 4452-VI, є неможливим. Акцептовані кредиторські вимоги не задовольняються за рахунок гарантованого державою відшкодування за вкладами, оскільки їх задоволення здійснюється у межах ліквідаційної процедури у порядку, визначеному статтею 52 Закону, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна банку.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що поданий позов не підлягає задоволенню як такий, що пред`явлено до неналежного відповідача.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткову відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська