Справа № 138/1143/20
Провадження № 22-ц/801/1631/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 рокуСправа № 138/1143/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2020 року, ухвалене суддею Київською Т.Б., повне рішення складено 17 липня 2020 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської міської ради, Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Могилів-Подільської міської ради Ставнічук Олени Григорівни, третя особа Навчально-виховний комплекс № 3 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського Вінницької області про скасування рішень та запису,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому згідно заяви про зміну предмету позову від 21.04.2017 просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №210 9 сесії 7 скликання Могилів-Подільської міської ради від 19.07.2016 в частині створення з 25 липня 2016 року Навчально-виховного комплексу №3 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського Вінницької області;

- визнати протиправним та скасувати рішення №211 9 сесії 7 скликання Могилів-Подільської міської ради від 19.07.2016 в частині ліквідації з 26.09.2016 Навчально - виховного комплексу: середня загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів №3 гімназія м. Могилева - Подільського та дошкільного навчального закладу №2 «Золотий ключик» м. Могилів-Подільський;

- скасувати в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис від 07.09.2016 про проведення державної реєстрації ліквідації юридичних осіб: середньої загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів №3 гімназії м. Могилева Подільського, та дошкільного навчального закладу №2 «Золотий ключик», а також запису від 09.11.2016 про проведення державної реєстрації припинення вказаних вище юридичних осіб - навчальних закладів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням 9 сесії 7 скликання Могилів-Подільської ради №211 від 19.07.2016 ліквідовано з 26.09.2016, зокрема, дошкільний навчальний заклад №2 «Золотий ключик» та навчально - виховний комплекс: середня загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів №3 гімназія м.Могилева-Подільського.

Зазначає, що вказане рішення суб`єкта владних повноважень є протиправним та суперечить положенням чинного законодавства, зокрема ст.110 ЦК України. У даному випадку мала місце не ліквідація ДНЗ №2, а його реорганізація у вигляді злиття з іншою юридичною особою. Будь-яка підстава, вказана у ст. 110 ЦК, для ліквідації дошкільного навчального закладу була відсутня.

Ліквідація - це припинення юридичної особи без правонаступництва, з повним припиненням прав та обов`язків, але попереднім рішенням тієї самої сесії міської ради створено ряд навчальних закладів, зокрема і навчально-виховний комплекс №3 «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського. На переконання позивача, дані навчальні заклади не є новоствореними, не відбулось ліквідації, а відбулось фактично злиття двох установ.

З огляду на наведене, рішення 9 сесії 7 скликання Могилів - Подільської міської ради №210 та №211 від 19.07.2016 є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, вважає, що оскільки підстава проведення державної реєстрації ліквідації середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 гімназії м.Могилева-Подільського та ДНЗ №2 «Золотий ключик» є протиправною, то у разі її скасування підлягає скасуванню і сама державна реєстрація.

Оскаржувані рішення міської ради порушують її права та законні інтереси, оскільки з 19.03.2001 вона займала посаду завідуючої дошкільного навчального закладу №2 «Золотий ключик», з якої її було звільнено.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2020 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 скасовано. Провадження у справі закрито у зв`язку з необхідністю розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 09.04.2020 дану справу передано за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що нею не ставилися під сумнів повноваження міської ради щодо прийняття оскаржуваних рішень, а вона оспорювала лише процедуру припинення юридичної особи публічного права, що залишено судом поза увагою; у даному випадку мала місце не ліквідація ДНЗ №2, а його реорганізація у вигляді злиття з іншою юридичною особою, оскільки будь-яка визначена ст. 110 ЦК України підстава при ліквідації ДНЗ була відсутня; у даному випадку мало місце злиття навчальних закладів і вони не є новоствореними установами; судом залишено поза увагою, що працівники 29.07.2016 ліквідованих установ наказами були звільнені та наказами від 29.07.2016 призначені в новостворений заклад, і що НВК №3 загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад м. Могилів-Подільського почав функціонувати з 01.09.2016, тобто з початку навчального року; помилковими є висновки суду щодо відсутності факту порушення прав позивача.

У поданих на апеляційну скаргу відзивах Могилів-Подільська міська рада, Державний реєстратор юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Могилів-Подільської міської ради Ставнічук О.Г., Навчально-виховний комплекс № 3 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського Вінницької просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Могилів - Подільська міська рада 19.07.2016 на 9 сесії 7 скликання прийняла рішення №210 про створення навчально-виховних комплексів, а саме: з 25 липня 2016 року Навчально-виховного комплексу № 3 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського Вінницької області та з 25 липня 2016 року Навчально-виховний комплекс № 5 «Загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» м. Могилева-Подільського Вінницької області. Дане рішення прийнято на підставі ст. 87 ЦК України, ст. 25, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 12, 16 Закону України «Про дошкільну освіту», Законом України «Про освіту», п. 5 Положення про навчально - виховний комплекс «дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад», «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2003 №306, Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №778 (а.с.8,9 т.1).

Також, у відповідності до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 9 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 12, 16 Закону України «Про дошкільну освіту» Могилів - Подільська міська рада Вінницької області на 9 сесії 7 скликання 19.07.2016 прийняла рішення №211 про ліквідацію з 26.09.2016 Навчально - виховного комплексу середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 - гімназія м. Могилева Подільського, код. , та з 26.09.2016 дошкільного навчального закладу №2 «Золотий ключик», (а.с.38 т.1).

07.09.2016 проведено державну реєстрацію щодо припинення юридичної особи за рішенням засновника або уповноваженого органу, а 09.11.2016 проведено державну реєстрацію припинення юридичних осіб в зв`язку ліквідацією НВК: середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 - гімназія м. Могилева Подільського, , та ДНК №2 «Золотий ключик», , про що в ЄДР державним реєстратором вчинено відповідний запис (а.с.58 т.1).

Позивач, посилаючись на положення ст. 110 ЦК України, вважає вказані вище рішення Могилів - Подільської міської ради №210 та №211 протиправними та просила суд їх скасувати.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що процедура ліквідації навчальних закладів проведена та завершена, оскаржувані рішення міської ради №210 та №211 є виконаними, а юридична особа зареєстрована в установленому порядку, Статут затверджений та розпочата діяльність навчального закладу. У зв`язку із відмовою в задоволенні первісних позовних вимог суд прийшов до висновку, що не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування записів в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 07.09.2016 про проведення державної реєстрації ліквідації юридичних осіб та від 09.11.2016 про державну реєстрацію припинення юридичних осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що нею не ставилися під сумнів повноваження міської ради щодо прийняття оскаржуваних рішень і такі рішення прийнятті в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а вона оспорює виключно процедуру припинення юридичної особи публічного права.

Відповідно до ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю, а також вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

У п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Реорганізацію або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Згідно з ч. 2, 6 ст. 16 Закону України «Про дошкільну освіту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державні дошкільні навчальні заклади створюються центральними органами виконавчої влади, комунальні дошкільні навчальні заклади - місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і мовних потреб за наявності дітей відповідного віку, необхідної навчально-методичної та матеріально-технічної бази, педагогічних кадрів, а також з дотриманням санітарно-гігієнічних норм, правил і стандартів.

Реорганізація і ліквідація дошкільних навчальних закладів комунальної форми власності (крім закладів, визначених у частині четвертій цієї статті) здійснюється за рішенням сесії місцевої ради, державної форми власності - за рішенням засновника (засновників).

Положеннями ч. 1, 6 ст. 11 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державні та комунальні загальноосвітні навчальні заклади створюються відповідно центральними, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і мовних потреб за наявності необхідної кількості учнів (вихованців) відповідно до встановлених нормативів наповнюваності класів, необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних кадрів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Реорганізація і ліквідація загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням сесії місцевої ради, державної і приватної форм власності - за рішенням засновника (засновників).

Оскільки саме орган місцевого самоврядування уповноважений на пленарних засіданнях ради приймати рішення про ліквідацію комунальних установ, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень №210 та №211 щодо ліквідації та створення навчальних закладів комунальної власності територіальної громади м.Могилева-Подільського діяла в межах наданих їй повноважень та в інтересах територіальної громади.

Так, одним із доводів апеляційної скарги є те, що будь-яка визначена ст.110 ЦК України підстава при ліквідації ДНЗ була відсутня і в даному випадку була не ліквідація ДНЗ №2, а його реорганізація у вигляді злиття з іншою юридичною особою.

Суд першої інстанції, відхиляючи посилання ОСОБА_1 на положення ст.110 ЦК України виходив з наступного.

Стаття 110 ЦК України визначає ліквідацію юридичної особи.

Частина перша статті 110 ЦК України вказує на право органу юридичної особи ліквідовувати юридичну особу за своїм рішенням, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами і дані критерії не є вичерпними, оскільки норма Цивільного кодексу спрямовує на інші випадки, передбачені установчими документами.

Відповідно до положень ст. 81 ЦК України, юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Якщо мова йде про юридичну особу публічного права то слід говорити про випадки встановлені не установчими документами, а законом.

Законом України «Про місцеве самоврядування» встановлено виключну компетенцію органу місцевого самоврядування щодо ліквідації навчального закладу, яким і був ДНЗ №2 «Золотий ключик», а міська рада, як уповноважений орган комунальних установ шкільного та дошкільного закладів, мала повноваження відповідно до закону приймати рішення на пленарних засіданнях про їх ліквідацію та створення на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. ОСОБА_1 не спростувала висновків суду першої інстанції і колегія суддів погоджується з такими висновками.

Твердження апелянта про те, що в даному випадку відбулася реорганізація юридичної особи (так як виховний комплекс створений на базі НВК: СЗШ І - ІІІ ступенів №3 гімназія м. Могилева-Подільського та ДНЗ №2 «Золотий ключик» м. Могилів-Подільський; їх майно передано до нового навчально-виховного комплексу і він зареєстрований за юридичною адресою НВК ЗОШ №3; всі працівники ліквідованих установ призначені в новостворений заклад), є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не посилається на жодну норму права, на підставі якої вона прийшла до такого висновку.

Також ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу відсутності факту порушення її прав, посилаючись на те, що звільнення у зв`язку з ліквідацією ДНЗ №2 «Золотий ключик» унеможливило поновлення її порушеного права і що при реорганізації вона підлягала поновленню на рівнозначній посаді в установі - правонаступнику, однак, такі доводи апелянта є безпідставними з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28.11.2017, яке набрало законної сили 15.02.2018, судом, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ № 119-к від 13.06.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача Дошкільного навчального закладу № 2 м. Могилева-Подільського з 13.06.2016 за п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом, а саме за відсутність на роботі протягом робочого дня 15 та 16 грудня 2016 року. Згідно ст. 240-1 КЗпП визнано ОСОБА_1 такою, що була звільнена на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з ліквідацією Дошкільного навчального закладу № 2 «Золотий ключик» (ясла-садок) м. Могилева-Подільського, з дня винесення рішення суду, а саме 28.11.2017 (а.с.94-97 т.3).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оспорюванні рішення міської ради фактично не порушували права ОСОБА_1 , оскільки на час прийняття таких рішень факт незаконного звільнення позивача судом встановлений не був. Правомірність звільнення ОСОБА_1 не є предметом розгляду даної справи.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував також баланс між інтересами територіальної громади (щодо функціонування новоствореного навчально-виховного комплексу) та приватним інтересом позивача на працю, і виходив з того, що скасування оскаржуваних рішень міської ради може завдати значної шкоди і призвести до порушення прав та інтересів громади м. Могилева-Подільського, з чим також погоджується апеляційний суд.

Тому доводи ОСОБА_1 з приводу порушення її прав при ухваленні оскаржуваних рішень правильно відхилені судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко