БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2632/20, cправа № 361/3606/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» вересня 2020 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на користування житловим будинком,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу на підставі судового рішення від 29 квітня 2011 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Серед осіб зареєстрованих у будинку значаться: сина позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невістка позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання з 14 лютого 2019 року за місцем реєстрації не проживає, витрат по утриманню житла не несе. Реєстрація відповідача у будинку належному позивачу створює перешкоди у здійсненні права власності та розпорядженні нерухомим майном. З підстав визнання відповідача такою, що втратили право користування квартирою позивач звернулася до суду.

Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що впродовж півтора року вона не проживає за місцем реєстрації, спірне залишила житло самостійно. Разом з тим, бажає залишити прописку у будинку для себе та дітей.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення суду від 29 квітня 2011 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 січня 2011 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,2012 га, розташована на території села Шевченкове вулиця Богдана Хмельницького Броварського району Київської області, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 442 від 01 червня 2020 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: син власника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невістка власника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту обстеження місця проживання від 21 лютого 2020 року, складеного комісією у складі депутата Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, при обстеженні встановлено, що у житловому будинку на даний час проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вищевказаною адресою з

14 лютого 2019 року не проживає, фактичне місце проживання її невідомо.

Згідно із актом обстеження умов № 173 від 10 квітня 2019 року, складеного начальником відділу профілактики та захисту прав дитини служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, сім`я ОСОБА_2 орендує однокімнатну квартиру готельного типу з 24 лютого

2019 року, квартира у задовільному технічному стані у ній наявні всі комунальні послуги. За цією адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати та діти переїхали через батька ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , який вживав спиртні напої та вчиняв сварки.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У силу положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач послалася на те, що відповідач із лютого 2019 року не проживає у спірному будинку. У судовому засіданні відповідач не заперечила факту свого не проживання у житловому приміщенні, мотивуючи неможливістю спільного проживання із сином позивача (чоловіком) ОСОБА_3 . Із акту наданого відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що вона спільно із дітьми із 24 лютого 2019 року проживає у орендованій квартирі у місті Бровари. Разом з тим, доказів чинення їй перешкод у користуванні житлом, а також неможливості співжиття через поведінку ОСОБА_3 відповідачем до суду не надано. Під час розгляду справи по суті ОСОБА_2 підтверджено обставини щодо самостійного залишення спірного житлового приміщення та наміру зберігати у ньому прописку. Доказів поважності причин відсутності відповідача у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до суду надано не було.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення даного позову з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, або ж безпосередньо до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин