У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2020 Справа №607/1670/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Іванна Олександрівна на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук І.О. звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій просить скасувати постанову головного державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 березня 2020 року, ухвалену у виконавчому провадженні № 51049166. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 31 березня 2020 року ОСОБА_1 від працівника кадрового підрозділу корпорації «Енергоресурс - Інвест» стало відомо про факт надходження до підприємства на виконання постанови про звернення стягнення на його заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 18.03.2020 року, винесену головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Оскаржувана постанова прийнята на виконання виконавчого листа від 13.04.2016 року, виданого Тернопільським міським судом у судовій справі № 607/1670/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2016 року і до досягнення дочкою повноліття. У мотивувальній частині постанови зазначено, що станом на 01.04.2018 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Разом із тим, головного бухгалтера корпорації «Енергоресурс - Інвест» зобов`язано нарахувати заборгованість по сплаті аліментів з моменту працевлаштування боржника ОСОБА_1 та проводити утримання в розмірі 50 % нарахованої заробітної плати після утримання податків до погашення заборгованості, паралельно здійснювати утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття (пункт 2 постанови). Відповідальній особі заборонено самостійно змінювати порядок стягнення боргу та розмір відрахувань (пункт 6 постанови).

Заявник вважає, що вказана постанова є такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, зазначає, що після розлучення із своєю дружиною, боржник - ОСОБА_1 , зареєстрований, фактично проживає та перебуває на території Львівської області. Місце роботи боржника, а також усе його майно теж знаходиться на території Львівської області. Зокрема, роботодавець скаржника - корпорація «Енергоресурс - Інвест», розташована за юридичною адресою: 79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 131, про що зазначено в оскаржуваній постанові державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2020 року. Тобто, місце проживання, місце перебування, місце роботи та місце знаходження майна боржника находиться на території Львівської області. Відповідно до ч. 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть зчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

З цих підстав заявник вважає, що головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції безпідставно виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки його повноваження, як виконавця, не поширюється на боржника, який зареєстрований, проживає та фактично перебуває на території іншої області. Окрім того, на думку заявника, мотивувальна частина постанови державного виконавця суперечить нормам матеріального права. Так, відповідно до частин 3-4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу; організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Із вищевикладеної правової норми слідує, що компетенцією здійснювати розрахунок суми заборгованості наділений саме державний виконавець, а не головний бухгалтер корпорації «Енергоресурс - Інвест». При цьому, виконавець перед надісланням постанови на підприємство був зобов`язаний повідомити боржника про розрахунок суми боргу. У вищенаведеному виконавчому провадженні зазначених дій державним виконавцем вчинено не було, що, у випадку, реалізації постанови призведе до безпідставного нарахування боргу ОСОБА_1 і, відповідно, становитиме втручання у його право «мирно володіти своїм майном». Зокрема, у винесеній постанові державний виконавець зобов`язав головного бухгалтера корпорації «Енергоресурс - Інвест» нарахувати заборгованість зі сплати аліментів з моменту працевлаштування боржника ОСОБА_1 (пункт 2 постанови) і, відповідно, стягувати таку в розмірі 50 % нарахованої заробітної плати після утримання податків до погашення заборгованості. Проте, після звільнення скаржника із ПАТ «Укрзалізниця» РФ «Львівська залізниця» ВП «локомотивне депо Тернопіль», бухгалтерія якого здійснювала відрахування аліментів автоматично, ОСОБА_1 виконував судове рішення про стягнення аліментів в добровільному порядку. Враховуючи наведене, відсутні будь які законні підстави для нарахування заборгованості боржнику та здійснення утримання із його заробітної плати в розмірі 50 % нарахованої заробітної плати після утримання податків до погашення заборгованості, оскільки боржником виконувався обов`язок по сплаті аліментів. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Заявник вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена як з порушенням норм процесуального права (не уповноваженим виконавцем) так із порушенням норм матеріального права (без попереднього розрахунку суми заборгованості, не взято до уваги факту добровільної сплати аліментів та не врахування обмежень, встановлених ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження), а тому з цих підстав підлягає скасуванню судом.

За вказаних обставин просить скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року вказану скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ надійшли до суду письмові заперечення на скаргу, у згідно яких вважають заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими. В обгрунтування своїх доводів вказують на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі - Відділ) перебуває виконавче провадження ВП №51049166 згідно виконавчого листа №607/1670/16-ц від 13.04.2016, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 10.05.2016, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2016 і до досягнення дочкою повноліття. 10.05.2016 року державним виконавцем, керуючись ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51049166. 10.05.2016 року державним виконавцем, керуючись ст.ст.68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП №51049166, яка надіслана в ВП «Локомотивне депо Тернопіль» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до виконання. У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 , листом від 05.04.2018 року за №683, дану постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП №51049166 повернуто у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби та зазначено, що утримані із заробітної плати боржника суми аліментів перераховано стягувачу ОСОБА_2 в повному обсязі і заборгованість по виплаті аліментів у боржника відсутня. Проте, звіти про здійсненні відрахування та виплати з моменту працевлаштування боржника ОСОБА_1 та до моменту його звільнення на адресу Відділу не надходили . Державним виконавцем, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», з метою відібрання пояснень щодо сплати чи несплати аліментів, здійснено неодноразові виклики боржника ОСОБА_1 , які надсилались за адресою, вказаною у виконавчому листі ( АДРЕСА_1 ). Проте, боржник на дані виклики до державного виконавця не з`являвся та про зміну місця проживання, реєстрації, місця свого перебування , державного виконавця не повідомляв. Таким чином, з метою перевірки майнового стану боржника, встановлення реєстрації місця його проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, державним виконавцем, відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено запити у відповідні реєструючі установи. Проте, відповідь на адресу Відділу не надходила. Так як, на виклики державного виконавця боржник не реагував, підтвердження сплати аліментів боржником не надано, що є обов`язком як боржника так і стягувана, тому з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем, відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено запити в реєструючи установи. Згідно відповіді ПФУ від 17.03.2020 р. було встановлено, що боржник отримує дохід в КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ». Відповідно, 18.03.2020 р. державним виконавцем, керуючись ст.ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №51049166, яка надіслана до виконання в КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ». 16.04.2020 р. з метою здійснення розрахунку заборгованості по аліментах, державним виконавцем, керуючись ст.ст.18, 69, 76 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано запити на інформацію (№37688, №37690) у Виробничий структурний підрозділ «Локомотивне депо Тернопіль» РФ «Львівська Залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та в КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ», оскільки, станом на момент винесення оскаржуваної постанови, інформація про доходи боржника у державного виконавця була відсутня, про що листом №37970 від 17.04.2020 р. повідомлено представника скаржника та надіслано копії матеріалів виконавчого провадження ВП №51049166. 23.04.2020 року (вх. 16229) на адресу Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надійшла відповідь на запит від КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ» з довідкою про доходи ОСОБА_1 , відповідно до якої, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно методики розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, визначеної Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802 (надалі - Інструкція) (Додаток 15 до Інструкції) та надіслано боржнику. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Відповідно до вимог п.1 ч.І ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Так як, про зміну місця реєстрації, проживання та місця перебування боржника державного виконавця не повідомлено, жодних контактів боржника у виконавчому провадженні ВП №51049166 не було, тому за заявою стягувача ОСОБА_2 від 10.05.2016р. виконавчий лист №607/1670/16-ц від 13.04.2016 р., виданий 10.05.2016 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області був прийнятий до виконання Тернопільським міським відділом ДВС ГТУЮ у Тернопільській області та станом на сьогоднішній день, виконується Тернопільським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Частиною 6 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа-підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Так, державним виконавцем в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2020 року ВП №51049166 вказано головному бухгалтеру нарахувати заборгованість з моменту працевлаштування боржника ОСОБА_1 . Оскільки, станом на момент винесення оскаржуваної постанови інформація про доходи боржника, квитанції про сплату аліментів та з якого часу боржник працює в КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ» у державного виконавця була відсутня, проте була відома головному бухгалтеру КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ, то зазначені обставини унеможливлювали здійснення державним виконавцем правильного розрахунку заборгованості по аліментах, тому після отримання довідок про доходи боржника державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 , станом на 01.03.2020 року , становить 16073,88 гривень. Також не погоджуються із твердженням заявника про те, що розмір відрахувань, згілно постанови про звернення стягнення на заробітну плату перевищує 50% нарахованої заробітної плати, оскільки , відрахування проводилися у розмірі 50%, з яких 25% нарахованої заборгованості по аліментах та 25% - розмір ј частки поточних аліментів. Покликаючись на те, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 18 березня 2020 року прийнята відповідно до вимог закону, просили відмовити у задоволенні скарги.

Від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Скиби В.М. надійшли до суду письмові заперечення проти скарги, у яких просить відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до вимог закону.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Ковальчук І.О. у поданій скарзі зазначила клопотання про розгляд справи за відсутності сторони заявника.

Від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у якій просять відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила відмовити у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

Судом установлено:

На виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження ВП №51049166 згідно виконавчого листа №607/1670/16-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 10 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.02.2016року і до досягнення дочкою повноліття.

10.05.2016року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51049166.

10.05.2016року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП №51049166, яка надіслана в ВП «Локомотивне депо Тернопіль» РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до виконання.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 дану постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП №51049166 повернуто у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби та зазначено, що утримані із заробітної плати боржника суми аліментів перераховано стягувачу ОСОБА_2 в повному обсязі і заборгованість по виплаті аліментів у боржника відсутня.

З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем, відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено запити в реєструючи установи.

Згідно відповіді ПФУ від 17.03.2020ТРОКУ було встановлено, що боржник отримує дохід в КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ».

18 березня 2020 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ганулею І.М. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №51049166, згідно якої постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника, які отримуються у КОРПОРАЦІЯ «ЕНЕРГОРЕСУРС-ІНВЕСТ» за адресою м. Львів, вул. Зелена, 11; головного бухгалтера зобов`язано нарахувати заборгованість по сплаті аліментів з моменту працевлаштування боржника ОСОБА_1 та проводити утримання в розмірі 50 % нарахованої заробітної плати після утримання податків до погашення заборгованості, паралельно здійснювати утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття.

Листом №232 від 15 квітня 2020 року Корпорація «Еергоресурс-Інвест» повідомила Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про те, що ОСОБА_1 працює у Корпорації «Енергоресурс-Інвест» з 03 грудня 2018 року.

Згідно довідки №14 виданої 15 квітня 2020 року Корпорацією «Еергоресурс-Інвест» сума отриманих доходів ОСОБА_1 за період із грудня 2018 року по лютий 2020 року складає 242388,99 гривень.

На підставі вказаної довідки головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ганулею І.М. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах №48291 від 21 травня 2020 року, з якого убачається, що станом на 01 березня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами становить 1607388 гривень.

Як убачається із листа №48876 від 25 травня 2020 року направленого Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на адресу Корпорації «Еергоресурс-Інвест», на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №51049166 від 18 березня 2020 року головному бухгалтеру роз`яснено утримання проводити, після відрахування податків та зборів, у розмірі 50%, з яких 25% - 1/4 частина на поточні аліменти, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 25% в погашення заборгованості. Після погашення заборгованості утримання проводити 25% - 1/4 частини на поточні аліменти, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також, вказаним листом зобов`язано Корпорацію «Еергоресурс-Інвест» в найкоротший термін надіслати на адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Звіт про здійснені відрахування та виплати ОСОБА_1 з моменту прийняття до виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №51049166.

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати №296 від 15 травня 2020 року наданого Корпорацією «Енергоресурс Інвест» за період із 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року із ОСОБА_1 проводили стягнення, згідно постанови державного виконавця ВП №51049166 від 18 березня 2020 року у розмірі 50% від нарахованої заробітної плати, після утримання податків, що становить 5152 гривень.

Також звітами про здійснені відрахування та виплати №3866 від 17 червня 2020 року та №661 від 20 липня 2020 року наданого Корпорацією «Енергоресурс Інвест» за періоди із: 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року та із 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року із ОСОБА_1 проводилися стягнення, згідно постанови державного виконавця ВП №51049166 від 18 березня 2020 року у розмірі 50% від нарахованої заробітної плати, після утримання податків.

За період із 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року із боржника ОСОБА_1 проводилося стягнення, згідно постанови державного виконавця ВП №51049166 від 18 березня 2020 року у розмірі 25% від нарахованої заробітної плати, після утримання податків, що стверджується звітом Корпорації «Енергоресурс Інвест» про здійснення відрахування та виплати №868 від 30 вересня 2020 року.

Перевіряючи, чи відповідала оскаржувана постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 березня 2020 року вимогам закону, чи прийняті вони в межах її повноважень та чи було порушено внаслідок її дій право заявника, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Пунктом 1 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 визначено, що звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно частин 1-2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Суд критично сприймає твердження представника заявника про те, що оскаржувана постанова державного виконавця ВП №51049166 про звернення стягнення на заробітну палату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 березня 2020 року прийнята з порушенням вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розмір відрахувань за нею перевищує 50%. Зокрема, із досліджених у судовому засіданні письмових доказів установлено, що згідно постанови державного виконавця ВП №51049166 від 18 березня 2020 року із доходів боржника ОСОБА_1 здійснювались відрахування на сплату заборгованості за аліментами та безпосереднє стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки у загальному розмірі 50% від заробітної плати, після утримання податків, що стверджується звітами Корпорації «Енергоресурс-Інвест» про здійснені відрахування та виплати №296 від 15 травня 2020 року, №3866 від 17 червня 2020 року, №661 від 20 липня 2020 року.

Також суд вважає неспроможними доводи представника заявника про те, що державним виконавцем неправомірно не взято до уваги те, що боржник ОСОБА_1 за період із 19 квітня 2018 року по 15 лютого 2020 року добровільно сплачував аліменти. Зокрема як убачається із розрахунку заборгованості по аліментах, при здійсненні головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ганулею І.М. розрахунку за №48291 від 21 травня 2020 року, було взято до уваги усі суми, які сплачувалися боржником ОСОБА_1 добровільно. Зазначені у розрахунку суми аліментів, які сплачувались боржником добровільно, відповідають тим сумам, які вказані у наданих заявником копіях квитанцій.

Частиною 6 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Щодо твердження представника заявника про те, що спірна постанова про звернення стягнення на доходи боржника винесена не уповноваженим державним виконавцем, оскільки боржник змінив місце реєстрації проживання та місце роботи, що знаходиться на території Львівської області, суд зауважує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як убачається із виконавчого листа №607/1670/16-ц та прийнятих на його виконання постанов державного виконавця, місцем проживання боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Натомість, боржник ОСОБА_1 не звертався до відділу державної виконавчої служби із заявами чи повідомлення про зміну місця свого проживання та зміну місця роботи.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Іванна Олександрівна на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 447 453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Іванна Олександрівна на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 19 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка