Справа № 589/3727/19
Провадження № 2/589/294/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Прачук О. В.

з участю секретаря судового засідання - Антошко Т. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

- про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 13 липня 2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. 17 червня 2003 року мати позивача ОСОБА_4 подарувала йому квартиру АДРЕСА_1 . На правах власника позивач зареєстрував в квартирі свою дружину ОСОБА_3 . Однак спільне життя з відповідачкою не склалось, тому в серпні 2018 року ОСОБА_3 , забравши свої речі, покинула помешкання і виїхала проживати в інше місце. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року шлюб було розірвано.

Реєстрація відповідачки в квартирі створює для позивача суттєві перешкоди у вирішенні питання щодо оформлення субсидії та оплаті комунальних послуг, чим порушується його право вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Посилаючись на вказане, просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом.

17 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_3 на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, ОСОБА_3 зазначила, що відсутність її за місцем реєстрації обумовлена поважною причиною, а саме: перебування її, як матері, поряд з сином, який є неповнолітнім та навчається в старшій школі середньої освіти в м. Полчин-Здруй в Республіці Польша. Також зазначила, що про данний факт достеменно відомо батькові дитини позивачу по справі. Крім цього, дитина є інвалідом по зору, тому йому важко було навчатися, готувати собі, що змусило її звільнитися з роботи, залишити позивача і бути поруч зі своїм сином. Просила в задоволенні позову позивача відмовити.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Також зазначив, що в 2018 році в червні місяці він отримав травму, через що потрапив до лікарні. Тим часом ОСОБА_3 зібрала речі та поїхала до Польші. З відповідачкою вони розлучені, в неї є інший чоловік, з яким остання і проживає. Інколи відповідачка приїжджає до ОСОБА_5 на два-три дні, але до квартири не приходить, хоча він (позивач) замки не змінював і перешкод їй у користуванні житлом не чинив. Дитина в Польщі живе в гуртожитку для учнів, а не з матір"ю, а під час канікул син живе у нього.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_3 зі спірної квартири виїхала добровільно, це було її рішення. Вона постійно перебуває в Польші, а коли приїжджає до м. Шостка, то в зазначеній квартирі вона не з`являється, хоча у неї є ключі і перешкод їй ніхто не чинить.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просить врахувати при винесенні рішення обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до наступного:

З копії договору дарування квартири від 17.06.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . (а.с.9,10)

Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с.13)

З довідки «ЖЕД № 1» від 06.11.2019 року вбачається, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані позивач - ОСОБА_1 , відповідачка - ОСОБА_3 та їх син - ОСОБА_6 (а.с.14)

Відповідно до Акту від 23.08.2019 року, складеному директором ПП «ЖЕД-1» на підставі пояснень сусідів, ОСОБА_3 за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 не проживає з серпня 2018 року. (а.с.15)

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення у випадках і у межах строків, установлених частиною 1, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі поважності причин відсутності понад встановлені строки (перебування у відрядженні, у осіб які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В ст. 156 ЖК України зазначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тобто, вказана норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.

Доказами, згідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що живе з позивачем в одному будинку, тільки в різних під`їздах. Колишню дружину ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не бачив вже два роки. З ОСОБА_8 він бачиться по вихідних та постійно спілкуються по телефону. З приводу відсутності дружини позивач казав, що вона поїхала до Польші.

Свідок ОСОБА_10 показала, що є сусідкою позивача. В будинку АДРЕСА_3 мешкає ще з радянських часів, а позивача і його дружину знає більше п`ятнадцяти років, з часу, коли вони переїхали до квартири. Дружину позивача ОСОБА_11 не бачила вже два роки. Раніше ОСОБА_11 торгувала на базарі і казала їй (свідкові), що розлучається зі своїм чоловіком, з того часу вона її не бачила.

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає, що відсутність її за місцем реєстрації обумовлена поважною причиною, оскільки вона була змушена звільнитися з роботи, залишити позивача, квартиру і бути поруч зі своїм неповнолітнім сином, який навчається у Польші.

Однак, суд критично оцінює доводи відповідачки в цій частині, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, син сторін навчається в м. Полчин-Здруй, мешкає в шкільному гуртожитку, є повнолітнім. Доказів того, що він потребує постійної сторонньої допомоги за медичними рекомендаціями та доказів, що відповідач мешкає разом з сином та опікується його побутом, суду не надано.

Згідно довідки від 14.10.2019 ОСОБА_9 працює в ТОВ "ERVIGO PL" в м. Замбрув з 14.07.2019. на підставі договору доручення. Суд звертає увагу, що відстань між містом ОСОБА_12 , де навчається син сторін, та м. Замбрув становить більше 500 км, що унеможливлює постійне перебування сина та матері разом.

Також суд звертає увагу, що довідка на підтвердження працевлаштування за кордоном датована жовтнем 2019 року, згідно довідки відповідачка працевлаштувалась з 14.07.2019, хоча виїхала з квартири в серпні 2018 та вказана довідка не містить даних про посаду та тривалість роботи відповідачки у даному товаристві: чи має вона постійний характер чи певний період.

Таким чином, на час розгляду справи відсутні докази, які б достеменно підтверджували таку поважну причину відсутності за місцем реєстрації, як робота у іншій місцевості.

Крім того, відповідачкою не спростовано посилання позивача та покази свідків, що протягом двох років відповідачка, приїжджаючи до міста Шостка, у спірній квартирі жодного разу не з`явилась,будь-якого інтересу до житла не проявляла.

Доказів участі останньої у витратах на утримання вказаного житла суду не надано.

Таким чином, на даний час ОСОБА_3 зареєстрована за вищевказаною адресою, при цьому з часу втрати статусу члена сім`ї відповідачка в квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстрації вона не бажає. В результаті таких дій відповідачки порушуються права ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставити, беручи до уваги те, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні і оціненими в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн 40 к.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 вересня 2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук