РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Ганова О.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 58948,12 грн як такі, що набуті ним без достатньої правової підстави, та судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 листопада 2017 року по 17 квітня 2019 року у розмірі 235266,86 грн (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати їх працівнику) та суму судового збору в розмірі 640 грн. На виконання рішення обласною державною адміністрацією видано розпорядження голови про виконання судового рішення та виплату вказаних коштів. Платіжним дорученням від 23 серпня 2019 року ОСОБА_3 перераховано кошти в сумі 235266,86 грн, а також сплачено до бюджету під час виплати податок з доходів фізичних осіб в сумі 52606,25 грн та військовий збір в сумі 4383,85 грн. Однак, враховуючи Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідачу необхідно було виплатити на виконання рішення суду заробітну плату в сумі 189389,83 грн з вирахуванням податку з доходів фізичних осіб в сумі 42348,03 грн та військового збору в сумі 3529 грн. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення про його поновлення на роботі за період з 18 квітня 2019 року по 16 вересня 2019 року в розмірі 67031,34 грн та судові витрати в сумі 3000 грн. На виконання рішення, враховуючи здійснену переплату на 56990,10 грн за попереднім рішенням, Рівненською обласною державною адміністрацією видано розпорядження про виплату ОСОБА_3 середнього заробітку в сумі 10041,27 грн та судові витрати в розмірі 3000 грн. Платіжним дорученням від 11 березня 2020 року відповідачу перераховано кошти в сумі 8083,22 грн та сплачено до бюджету податок з доходу фізичних осіб в сумі 1807,41 грн та військовий збір в сумі 150,64 грн. Підстави такого нарахування у зв`язку з рахунковою помилкою роз`яснювались відповідачу. Але, на вимогу Державної казначейської служби Рівненською обласною державною адміністрацією, виходячи з платіжних доручень від 2 квітня 2020 року та 3 квітня 2020 року, сплачено 23765,13 грн та 35182,99 грн відповідно. Тобто, всього відповідачем набуто без достатньої правової підстави 58943,12 грн. Рівненська обласна державна адміністрація при виконанні рішення суду від 17 квітня 2019 року здійснила рахункову помилку. Відповідач знав про цю помилку та про те, що при виконанні рішення суду від 30 січня 2020 року Рівненська ОДА скоригувала виплати з метою уникнення судових справ про повернення безпідставно набутих коштів, однак своїми недобросовісними діями направив документи в органи казначейської служби для безспірного списання коштів з рахунків облдержадміністрації.

Ухвалою суду від 21 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

20 серпня 2020 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що кошти, які були перераховані позивачем в ході примусового виконання судових рішень не є безпідставно набутими з точки зору ст.1212 ЦК України. Підставою для отримання відповідачем спірної суми грошових коштів слугували рішення суду у справах щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку в період затримки виконання рішення щодо поновлення. Позивач мав змогу оскаржити суми стягнення в порядку первісних позовів, однак не здійснив будь-яких дій щодо внесення коректив у такий розрахунок. Відповідач діяв в межах процесуальної процедури виконання рішення, що не може свідчити про його недобросовісність. Позивач не попереджав відповідача щодо необхідності додаткового утримання з присуджених судом сум заробітної плати відповідних податків і зборів. Позивач не здійснив будь-яких дій щодо оскарження рішень суду, їх роз`яснення чи повороту виконання. Підстави, за якими позивач був зобов`язаний перерахувати кошти на рахунок відповідача, не зазнали ніяких змін та не були скасованими, а тому вимоги позивача є безпідставними.

10 вересня 2020 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вказує, що в рішеннях суду зазначалося, що сума до стягнення зазначена без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення. При виконанні рішення суду від 17 квітня 2019 року Рівненська обласна державна адміністрація здійснила рахункову помилку, яка була виявлена при розгляді проекту розпорядження голови ОДА на виконання рішення суду від 30 січня 2020 року. Відповідач знав про цю помилку, так як спілкувався з начальником департаменту фінансово-господарського забезпечення апарату облдержадміністрації. Рівненська ОДА не оскаржує суми, які нараховані відповідачу рішенням, а стягує кошти, які були надмірно сплачені внаслідок рахункової помилки.

8 жовтня 2020 року представник відповідача подав заперечення до відповіді на відзив. Зазначає, що відповідач отримав кошти небезпідставно. Перш ніж звертатися до органів державного казначейства, відповідач листом від 17 лютого 2020 року запропонував позивачу добровільно виконати рішення суду від 30 січня 2020 року. Однак, жодної відповіді щодо неможливості виконання рішення чи існування будь-яких перепон, в тому числі рахункових помилок за попередніми виплатами, надано не було. І лише через місяць з дня такого звернення відповідач звернувся до Державної казначейської служби за примусовим виконанням рішення суду. Жодних згадок про надмірно сплачені кошти за рішенням суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не містить і відповідь Рівненської ОДА від 8 листопада 2019 року. Тому доводи позивача про обізнаність відповідача із інформацією щодо існування рахункової помилки в ході виконання судових рішень є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що при виконанні першого рішення суду бухгалтерією було допущено рахункову помилку. В процесі виконання другого рішення виявили цю помилку, відмінусували переплачені кошти та сплатили меншу суму, ніж присуджена судом за другим рішенням. Але відповідач звернувся в казначейство і кошти були стягнуті в безспірному порядку. В результаті цього обласною державною адміністрацією було фактично двічі сплачено податки та військовий збір. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідач набув кошти на достатній правовій підставі, а саме за рішеннями суду. Позивач добровільно сплатив кошти на підставі своїх розпоряджень, до яких зміни не вносилися. Про наявність помилки відповідач дізнався із позовної заяви. Вважає, що позивачем допущено не лічильну помилку, а методологічну помилку. Позивач мав би звернутися до суду за роз`ясненням рішення чи поворотом виконання, або утримати ці суми із заробітної плати відповідача на підставі ст.127 КЗпП України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 817/1343/17 ОСОБА_3 поновлено на посаді першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації з 11 листопада 2017 року; стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 листопада 2017 року по 17 квітня 2019 року у розмірі 235266 грн. 86 коп. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику) та 640 грн. судового збору.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі № 460/3394/19 стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у період затримки виконання рішення про його поновлення на роботі за період з 18 квітня 2019 року по 16 вересня 2019 року в розмірі 67031 грн. 34 коп. Сума до стягнення зазначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

22 серпня 2019 року в.о.голови Рівненської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 746, яким на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю управління фінансово-господарського забезпечення апарату облдержадміністрації надано вказівку виплатити ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 235266 грн. 86 коп. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику) та суму судового збору у розмірі 640 грн.

Платіжним дорученням № 430 від 23 серпня 2019 року відповідачу перераховано кошти в сумі 235266,86 грн. При цьому, податки та інші обов`язкові платежі з вказаної суми утримані не були.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року головою Рівненської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 24-к від 27 лютого 2020 року виплатити ОСОБА_3 , враховуючи переплату за попереднім рішенням, середній заробіток в сумі 10041,27 грн та суму судових витрат в розмірі 3000 грн.

На підставі листа Головного управління державної казначейської служби України в Рівненській області № 07.2-08-06/159 від 27 березня 2020 року про визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунку для здійснення безспірного списання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 67031,34 грн та судових витрат в сумі 3000 грн. Рівненською обласною державною адміністрацією платіжними дорученнями № 30124918 від 2 квітня 2020 року та № 30322014 від 3 квітня 2020 року сплачено відповідачу 23765,13 грн та 35182,99 грн відповідно.

Пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 58948,12 грн позивач покликається на те, що з виплачених йому на виконання рішень судів сум середнього заробітку мали бути утримані податки та збори, а тому кошти у вказаному розмірі набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (збереження) майна виникають за наявності трьох умов: має місце набуття або збереження майна; вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

В постанові від 18 липня 2018 року № 359/10023/16-ц Верховний Суд вказав, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Тобто, відповідачу підлягали виплаті присуджені за рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за мінусом відрахованих із цих сум податків та зборів.

Разом з тим, згідно вимог ст.162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого згідно з пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 Кодексу включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). Крім того, доходи, визначені ст.163 Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором (пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу).

Згідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу і ставку військового збору, встановлену пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлені Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Отже, юридична особа (роботодавець) при нарахуванні (виплаті) платнику податку -фізичній особі (працівнику) на підставі рішення суду сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу має виконати усі функції податкового агенту, визначені Податковим кодексом України, Законом «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в тому числі щодо утримання податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

З огляду на порядок обчислення та спосіб нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то за своєю сутністю та правовим режимом податкового регулювання такий дохід прирівнюється до заробітної плати, отриманої відповідно до умов трудового договору, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, визначена судом сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає оподаткуванню на загальних підставах як заробітна плата з особливостями, встановленими законом, і обов`язок нарахування та утримання таких податків покладається на податкового агента, яким в даному випадку є Рівненська обласна державна адміністрація.

Однак, позивач, будучи роботодавцем при нарахуванні відповідачу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, повинен був виконати усі функції податкового агента, але такого обов`язку не виконав.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісність набувача покладається на платника за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Такі висновки щодо застосування ст.1215 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 7 березня 2018 року у справі № 517/186/17, від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17, від 3 травня 2018 року у справі № 473/2859/17.

Покликання представника позивача на наявність рахункової помилки не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більше того. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу була виплачена відповідачу без вирахування податків та зборів, оскільки бухгалтерія не зрозуміла, яким чином необхідно виконувати рішення суду. При цьому, за роз`ясненням порядку виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач до Рівненського окружного адміністративного суду не звертався.

Більше того, в резолютивних частинах рішень Рівненського окружного адміністративного суду чітко та однозначно зазначено, що сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику.

Відтак, не може вважатися рахунковою помилкою неправильне трактування позивачем рішення суду. Жодних належних та допустимих доказів, що відрахування податків та зборів не відбулося внаслідок виникнення рахункової помилки позивачем не надано.

Суд зауважує, що помилки державного органу не можуть виправлятися за рахунок особи, якої вони стосуються, оскільки ризик таких помилок повинен покладатися на сам державний орган.

Суд вважає також недоведеними позовні вимоги в частині наявності недобросовісності з боку набувача (відповідача).

Відповідач отримав спірні кошти на підставі рішень судів. При цьому, їх виплата проведена позивачем добровільно, без наявності рахункової помилки.

Покликання представника позивача на те, що позивач знав про помилку Рівненської обласної державної адміністрації, в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України жодними доказами не доведено.

Подання відповідачем документів в органи казначейської служби для безспірного списання коштів з рахунків Рівненської обласної державної адміністрації не свідчить про недобросовісність останнього, оскільки він лише дотримувався передбаченого законодавством порядку виконання рішення суду.

Листом від 17 лютого 2020 року відповідач просив позивача здійснити виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року щодо стягнення заборгованості із заробітної плати. Відповіді на вказаний лист відповідачем отримано не було.

Як вбачається із заяви відповідача до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області від 26 березня 2020 року, ОСОБА_3 повідомляв про добровільне виконання Рівненською обласною державною адміністрацією рішення суду в сумі 11083,22 грн.

Відтак, судом не здобуто доказів допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати.

Разом з тим, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача про необхідність застосування в даному випадку процедури повороту виконання рішення. Для настання повороту виконання рішення необхідні: одержання майна або грошових коштів у порядку виконання рішення суду; зміна чи скасування судового рішення і прийняття нового рішення про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повну відмову в позові, задоволення позовних вимог в меншому розмірі. Так як рішення Рівненського окружного адміністративного суду, на підставі яких були здійснені виплати коштів, не були скасовані в апеляційному, касаційному чи за ново виявленими обставинами порядку, підстави для застосування ст.380 КАС України відсутні.

Оскільки позивачем не доведено, що відповідачем безпідставно набуто грошові кошти під час виконання судових рішень про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок його недобросовісних дій та рахункової помилки, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в позові Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Рівненська обласна державна аміністрація, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 1; ;

відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя :