Справа № 510/1923/19
Провадження № 2/510/405/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2020 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином сповіщений в порядку п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідач ОСОБА_2 також не явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.07.2018 р.; копія заповіту ОСОБА_4 складеного на ім`я ОСОБА_1 ; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 09.02.2019 р.; копія будинкової книги; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія технічного паспорту на 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007 р.; копія витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від24.06.2006 р.; копія витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави від 24.06.2006 р.; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; копія договору міни від 24.06.2006 р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2019 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 . За життя йому належало 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 24.06.2006 р.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном, 27.07.2018 р. залишив заповіт на ім`я своєї доньки позивачки ОСОБА_1 , яким заповідав їй усе своє майно, де б воно не було та з чого воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивачка (як спадкоємиця за заповітом) звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Відповідач матір позивача, має обов`язкову долю у спадщині після смерті чоловіка, однак вона спадщину не прийняла та не заперечує проти того щоб спадщину оформила позивачка, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач ОСОБА_3 будучі належним чином сповіщений, у судове засідання не явився, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Пізніше, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 18.05.2019 р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплені заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Відповідачка матір позивача, має обов`язкову долю у спадщині після смерті чоловіка, однак вона спадщину не прийняла та не заперечує проти того щоб спадщину оформила позивачка, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивачка прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивачка була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний об`єкт спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається із: житлового будинку літ. А, загальною площею 65,90 кв.м., житловою площею 41,70 кв.м., підсобною площею 24,20 кв.м., сараїв літ. Б,В, гаражів літ. С,К, сараю літ. М, вбиральні літ. О, сараю літ. Ж, гаражу літ. З, сараю літ. П, огорожі № 1,3, споруди № 2.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков