ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретар: Зеленська О.І.,

за участю представника боржника адвоката Бурбак О.В.

представника стягувача Жовтяк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бурбак Оксани Валеріївни,

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2020 року

у справі за скаргою адвоката Бурбак Оксани Валеріївни,яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на бездіяльність старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тютюнник Ксенії Володимирівни щодо не зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №51681600,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року адвоката Бурбак О.В.,яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Подільсь-кого ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тютюнник К.В. щодо не зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №51681600.

В обґрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконанні Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження №51681600 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного виконавця від 07 листопада 2016 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Боржником повідомлено державного виконавця про наявність у боржника офіційного місця роботи за кордоном.

На думку заявника, державний виконавець у строк, передбачений ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не пізніше наступного робочого дня після отримання документа від боржника про його офіційне працевлаштування, зобов`язаний скасувати арешт на підставі п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки необхідність у продовженні дії арешту майна відсутня, через добровільну сплату аліментів (відсутня необхідність звертати стягнення на майно боржника) та відсутність заборгованості по аліментах.

Вважає, що накладений арешт на майно втратив свою актуальність та фактично порушує право боржника ОСОБА_1 вільно володіти та розпоряджатись своїм майном, оскільки виконання рішення суду може бути забезпечене у даному виконавчому провадженні шляхом звернення стягнення на дохід боржника за місцем роботи.

З наведених підстав просила визнати неправомірною бездіяльність старшого держав-ного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник К. В. щодо не зняття арешту з усього рухомого та нерухового майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 07 листопада 2016 року у виконавчому провадженні №51681600.

Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник К.В. зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 07 листопада 2016 року у виконавчому провадженні №51681600.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2020 року у задово-ленні скарги адвоката Бурбак О.В. в інтересах боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бурбак О.В., оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неналежне застосування норм матеріального права, просив ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник К.В. щодо не зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 07 листопада 2016 року у виконавчому провадженні №51681600 задовольнити.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на день звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою, у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому проваджені №51681600, фактично аліменти сплачуються боржником добровільно у розмірі, більшому ніж розмір визначений державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для Полтавської області. Зокрема, починаючи з липня 2019 року ОСОБА_1 щомісячно добровільно сплачував аліменти на утримання своєї доньки ОСОБА_3 у розмірі 3 500 грн.

Окрім цього вказував, що державного виконавця було повідомлено, що на даний час боржник офіційно працевлаштований як водій вантажного автомобіля у фірмі RS. CAR Robert Kotrys, що є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: Республіка Польща, Ясениця №504 (43-385 Ясениця), з посадовим окладом у 2 250 злотих на місяць, на підтверд-ження чого до клопотання, яке було надіслано на адресу виконавчої служби, було долучено посвідчений переклад довідки про його працевлаштування та оплату праці від 04 жовтня 2019 року. При цьому державному виконавцю наголошено, що виконання рішення Октярбрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2015 року по справі №554/17851/14-ц, з примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження №51681600, може бути забезпечене в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, у зв`язку із чим відсутня необхідність у продовженні дії арешту рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику та заборони його відчуження.

Також вважає, що районним судом не враховано положення частини 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якого стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці. Згідно наданих квитанцій про сплату аліментів є доведеним факт відсутності заборгованості.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,в особі його представника адвоката Бурбак О.В., свій відзив подала представник стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , в якому, спросто-вуючи доводи апелянта, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю, а ухвалу районного суду залишити в силі.

Зазначала, що до звернення в Октябрський районний суд м. Полтави, апелянт вже звертався до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до тих самих сторін з тих самих підстав, та щодо одного й того ж предмету позову про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, що був накладений старшим державним виконавцем Подільського від-ділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тютюнник К.В. та рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 липня 2019 року (справа №554/5580/17) у задоволенні позову було відмовлено за безпідставністю та недоведеністю, та позивач не оскаржував дане рішення в апеляційному порядку. У даному рішенні судом встановлено, що накладення арешту було виключним заходом, вжитим державним виконав-цем з метою виконання рішень Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на погашення заборгованості, вказують фактично на виконання рішення суду з метою уникнення боржником ОСОБА_1 встановлення обмежень відносно нього у праві виїзду за кордон, оскільки останній офіційно працює та перебуває на території Республіки Польща.

У зв`язку з постійним проживанням боржника на території Польщі та не наданням інформації про його офіційні доходи, державним виконавцем було направлено вимогу з примусового надання довідки про офіційне отримання ним доходу у Республіці Польща, розмір доходу та офіційне працевлаштування для перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів. Тому державний виконавець позбавлений можливості на даний час встановити дійсний стан правильності сплати боржником аліментних зобов`язань на користь стягувача ОСОБА_2 .

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що на примусовому виконанні Подільського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіо-нального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження №51681600 з примусового виконання виконавчого листа №554/17851/14-ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання непо-внолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавче провадження відкрито 03 серпня 2016 року.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 супровідним листом №14406; про особисте отримання боржником поштового відправлення наявне рекомендоване повідомлення про вручення під розписку 03 листопада 2016 року.

З досліджених матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що 07 листо-пада 2016 року до відділу виконавчої служби надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів.

Постановою старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Тютюнник К.В. від 07 листопада 2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Копію постанови надіслано боржнику ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 супровідним листом за №18318; про особисте отримання боржником поштового відправлення наявне рекомендоване повідомлення про вручення під розписку 15 листопада 2016 року.

Відомості про вказане обтяження внесено 07 листопада 2016 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами з Реєстрів.

Станом час накладення арешту існувала заборгованість зі сплати аліментів, що не заперечується сторонами виконавчого провадження.

24 квітня 2017 року відділом виконавчої служби отримано заяву боржника ОСОБА_1 , в якій останній просив державного виконавця вжити заходів скасування арешту, накладеного постановою від 07 листопада 2016 року на все рухоме та нерухоме майно боржника у виконавчому провадженні №51681600, у зв`язку з відсутністю заборгованості по сплаті аліментів.

Арешт за вказаною заявою боржника державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні знятий не був.

У липні 2017 року боржником ОСОБА_1 подано позов про скасування арешту, накладеного постановою від 07 листопада 2016 року на все рухоме та нерухоме майно боржника у виконавчому провадженні №51681600.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 липня 2019 року (справа №554/5580/17), що набрало законної сили 03 серпня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовлено

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що боржник офіційно працевлаштований за кордоном, а саме у Республіці Польща, однак відповідного документу про працевлаштування державному виконавцю у виконавчому провадженні №51681600 не надавав, а тому держаний виконавець був позбавлений можливості здійснити перерахунок суми аліментів з урахуванням доходу боржника за місцем роботи та надати належні докази про відсутність у боржника заборгованості по аліментам.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що станом на 16 січня 2019 року від боржника ОСОБА_1 до відділу ДВС не надходило жодної офіційної інформації про місце роботи боржника за кордоном та розмір отриманої заробітної плати, у зв`язку з чим, розрахунок аліментних платежів здійснювався відповідно до ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Також встановлено, що 20 лютого 2019 року за вих. №4048 на адресу боржника ОСОБА_1 державним виконавцем надіслано вимогу про надання інформації щодо офіційного місця роботи та розміру доходу для обчислення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених до стягнення з доходу боржника у розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу), а також декларації про доходи та відомості про зареєстроване за боржником майно.

14 березня 2019 року до відділу ДВС надійшла заява від представника стягувача про долучення до матеріалів виконавчого провадження копії довідки про місце роботи боржника ОСОБА_1 в Республіці Польща з перекладом українською мовою для здійснення перерахунку.

Начальником відділу Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області за вих. №6872 складено службову записку на ім`я заступника начальника Головного територіа-льного управлення юстиції з питань державної виконавчої служби, в якій повідомлено про хід виконавчого провадження №51681600, серед іншого, про те, що станом на 20 березня 2019 рік боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на вимогу старшого державного виконавця не надано відомостей про офіційне працевлаштування останнього у Республіці Польща із зазначенням розміру офіційного доходу. В той же час довідку про місце роботи боржника у Республіці Польща та розмір заробітної плати у період із січня 2017 року по 31 серпня 2018 року надано стягувачем у виконавчому провадженні.

На підставі викладеного, начальник відділу Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області просив роз`яснити порядок перерахунку заборгованості по аліментам.

03 квітня 2019 року Відділом виконавчої служби отримано заяву від представника боржника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів виконавчого провадження банків-ських квитанцій про сплату аліментів за період з листопада 2018 року по березень 2019 року.

Також районним судом встановлено, що 21 листопада 2019 року Подільським ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області отримано клопотання боржника ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, до якого долучено копію довідки від 04 жовтня 2019 року про працевлаштування та оплату праці, копії квитанцій про сплату на рахунок відділу ДВС аліментних платежів у липні жовтні 2019 року.

Згідно з перекладом українською мовою вказаної довідки про працевлаштування та оплату праці вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса проживання: АДРЕСА_2 , працевлаштований на посаду водія на підставі трудового договору, укладеного 01 грудня 2017 року з ТОВ RS Car Роберт Котрис (Ясениця 504, 43-385 Ясениця); заробітна плата за період з 01 липня 2019 року по 30 вересня 2019 року становила 6 750,00, середній заробіток становить 2 250 (валюту у довідці не зазначено).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності протиправної бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні щодо не скасування арешту майна боржника у порядку п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надход-ження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підста-вами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Судом першої інстанції встановлено, що за рішенням суду боржнику відмовлено у скасуванні арешту майна за відсутності належних доказів погашення заборгованості.

Частиною 8 ст. 19 вищевказаного Закону передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з п. п. 3,4 ч.5 ст.19 вказаного Закону боржник зобов`язаний за рішеннями май-нового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконав-чого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуваєв заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Як зазначено вище, судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаним про відкрите 03 серпня 2016 року виконавче провадження №51681600 щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та офіційно працюючи з 01 грудня 2017 року в Республіці Польща, всупереч визначеному законом обов`язку, тривалий час не надавав державному виконавцю відомостей про офіційне працевлаштування за кордоном та розмір отримуваного доходу.

За відсутності відомостей про офіційне місце роботи боржника та розмір його доходу, розрахунок аліментних платежів здійснювався державним виконавцем виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати по даній місцевості, а не з офіційного доходу боржника.

Довідку про офіційне працевлаштування боржником надіслано державному вико-навцю лише 18 листопада 2019 року, яку отримано відділом ДВС 21 листопада 2019 року.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`я-заний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Як встановлено районним судом, довідка про працевлаштування та оплату праці боржника ОСОБА_1 за кордоном у своєму перекладі українською мовою не містить відомостей про валюту отримуваного доходу, що унеможливлює здійснення державним виконавцем перерахунку заборгованості по аліментах.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів про звернення боржника до держав-ного виконавця з заявою про повідомлення його щодо розрахунку заборгованості, в той час, як згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Скаржником не надано суду довідки, встановленої Міністерством юстиції України форми, дійсної за строком, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», яка є належним доказом на підтвердження факту наявності/відсутності заборгованості зі сплати періодичних платежів, оскільки самі по собі квитанції про сплату боржником алімен-тних платежів не доводять відсутності заборгованості боржника по аліментах у виконавчому провадженні.

За нормами п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для скасування арешту майна боржника має бути встановлений факт погашення боржником заборгованості зі сплати періодичних платежів, а також наявність обставин, які обумовлю-ють можливість забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Вказані підставі мають існувати одночасно.

Згідно з довідкою про місце роботи, боржник офіційно працевлаштований за кордоном у Республіці Польща, з якою Україною укладено договір про міжнародну допомогу.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», з метою забезпечення впорядкованого застосування в Україні Кон-венції про стягнення аліментів за кордоном, укладеної у м. Нью-Йорк 20 червня 1956 року, Наказом Міністерства юстиції України №121/5 від 29 грудня 2006 року затверджено Інструк-цію про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном.

За змістом пункту 5 вказаної Інструкції питання про стягнення аліментів порушується фізичною особою на своє утримання або на користь іншої особи, а також юридичною осо-бою, що має право порушувати питання про стягнення аліментів на дитину або іншу особу в установлених законодавством випадках, або належним чином уповноваженим представ-ником відповідної особи.

Усі звернення про стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім`ї та інші документи на виконання Конвенції в Україні надсилаються для передачі за кордон або з-за кордону через Міністерство юстиції України (пункт 4 Інструкції).

Згідно пункту 11 Інструкції клопотання про визнання і виконання рішення про стяг-нення аліментів на підставі Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, оформлюється згідно з додатком 2 до цієї Інструкції. Вказаним пунктом Інструкції також визначено зміст такого клопотання та додаткові документи до нього.

Відповідно до п. 12 Інструкції клопотання, оформлене відповідно до п. 11 цієї Інструкції, надсилається до Міністерства юстиції України через територіальне управління юстиції.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів, що стягувач зверталась до відповідного територіального управління юстиції з відповідно оформленим клопотанням про визнання і виконання рішення про стягнення аліментів на підставі Конвенції про стягнення аліментів за кордоном.

Можливість державного виконавця вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на дохід боржника у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» поряд-ку (ч.4 ст.24), наявна в разі виявлення офіційного місця роботи боржника на підприємствах, установах, організаціях на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У даному виконавчому провадженні боржник має офіційне місце роботи за кордоном.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 195 СК України у разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному виконавчому провадженні забезпечити виконання рішення у спосіб звернення стягнення на дохід боржника, який він одержує за кордоном, можливо лише урахуванням наведених вище норм Закону та додержанням положень Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном.

Таким чином, встановивши відсутність неправомірної бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні щодо не зняття арешту майна боржника відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», районний суд обґрунтовано відмовив з цих підстав у задоволенні скарги адвоката Бурбак О.В., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 .

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Ухвала суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бурбак Оксани Валеріївни, залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Пилипчук Л.І.

Чумак О.В.