12.10.2020 227/4032/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Молчановою Наталією Володимирівною, до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2020 року адвокат Молчанова Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суддя, розглянувши вказану позовну заяву та додані до неї матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч.12 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) і в передбачених Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до вказаної статті, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Виходячи з наведених норм вбачається, що місцем виконання рішення є місце відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача, який сам обирає місце виконання рішення відповідно до вимог ст.24 ЗУ "Про виконавче провадження". Тобто, місцем виконання рішення є адреса розташування відділу ДВС або приватного виконавця, де було відкрито виконавче провадження.

Таким чином, якщо боржник має різні місця свого проживання, перебування, роботи, то стягувач самостійно визначається з тим, який державний виконавець або приватний виконавець має відкрити виконавче провадження щодо виконання рішення та здійснювати виконавчі дії.

З позовної заяви встановлено, що виконавче провадження за спірним виконавчим написом знаходиться на виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується доданою до позовної заяви роздруківкою з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, згідно якої вказаним органом державної виконавчої служби були відкриті виконавчі провадження № 55499586 (стан завершено) та № 61543082 (відкрито 30.03.2020 року). Зі змісту позовної заяви вбачається, що вказаний орган державної виконавчої служби знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Пісаржевського, 1-а, 49005.

Враховуючи викладене, місцем виконання спірного виконавчого напису приватного нотаріуса є місце знаходження Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що відноситься до територіальної підсудності Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

За таких обставин, м. Добропілля Донецької області не є місцем виконання виконавчого напису, і справа не є підсудною Добропільському міськрайонному суду Донецької області.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України встановлено, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки спір виник з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса та відповідач і місце виконання, де виконується виконавчий напис нотаріуса, знаходяться за межами міста Добропілля та Добропільського району, тому цей спір територіально підсудний Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, за місцем виконання виконавчого напису, що було встановлено до відкриття провадження у справі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне передати справу для розгляду за підсудністю Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, який уповноважений на розгляд даної справи у відповідності до ч.12 ст.28 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 27, 28, 30-32, 187, 258-261, 353-354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Молчановою Наталією Володимирівною, до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», треті особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округ Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - передати на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.В.Корнєєва