Справа № 274/5275/20 Провадження № 2-о/0274/108/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2020 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким ОСОБА_2 є сестрою ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка за життя здійснила заповіт на все належне їй майно на користь позивача. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку остання прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном в порядку ст.549 ЦК УРСР після смерті своєї сестри, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим, позивач звернулася з відповідною заявою до Бердичівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказує, що факт родинних відносин доводиться наступними обставинами: померла ОСОБА_2 змінила дівоче прізвище за наслідком укладення шлюбу із ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Верховенською сільською радою Ружинського районуну 03.11.1958, актовий запис №13. До одруження остання мала прізвище « ОСОБА_5 » (свідоцтво про народження, актовий запис №28 від 18.02.1909). Разом з тим, щодо померлої ОСОБА_3 зберігся лише запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953, здійснений Білопільською сільською радою Козятинського району Вінницької області, за яким вона змінила своє прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_7 ». Натомість, згідно листів Державного архіву у Вінницькій області №07-113/7 від 05.02.2020 та Козятинського МРВ ДРАЦС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №779-20.23-38 від 17.03.2020 актовий запис про народження ОСОБА_3 не виявлено. Крім того, згідно листа Державного архіву у Вінницькій області №07- 660/7 від 19.03.2020 та листа та Козятинського МРВ ДРАЦС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №779-20.23-38 від 17.03.2020 також не виявлено актового запису про одруження ОСОБА_3 , за яким вона отримала прізвище « ОСОБА_3 ». Однак, як зазначає позивач, перебування ОСОБА_3 із ОСОБА_2 у родинних відносинах стверджується фактом спільного проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених в останній.

Крім того, представник заявника додатково вказав, що окрім документів, які містяться в матеріалах справи, доказом родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (сестри) є їх спільне по-батькові.

02.10.2020 на адресу суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у 1970 році разом заселилися у квартиру АДРЕСА_1 . Про родинні відносини останніх, а саме, що вони є сестрами, знає лише з їх слів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що інформація про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 сестри їй відома зі слів мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зі слів померлих.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц)

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Так, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

23.12.1998 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Сітяшенко В.А., за реєстровим № 205. Згідно з цим заповітом усе своє майно заповідала ОСОБА_1 .

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини після ОСОБА_3 , заявник звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою.

Постановою від 25.04.2019 №971/02-31 у видачі свідоцтва на спадщину було відмовлено, мотивуючи відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (витяг про державну реєстрацію прав №35227178 від 20.08.2012, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №136419483 від 04.09.2018), яка відчужена на підставі договору довічного утримання від 23.12.1998, укладеного між ОСОБА_3 та заявницею.

Іншу 1/2 частину квартири, як зазначає заявник, ОСОБА_3 отримала у спадщину від ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, зі слів заявника, була сестрою ОСОБА_3 .

Суд констатує, що дівоче прізвище ОСОБА_2 - " ОСОБА_2 ", що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Прізвище з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 " було змінено у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953).

Разом з тим, щодо померлої ОСОБА_3 матеріали справи містять лише відомості про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (запис акта про укладення шлюбу №12 від 05.09.1953).

Водночас, будь-яких доказів, щодо отримання ОСОБА_3 прізвища « ОСОБА_3 » до матеріалів справи не подано.

Так, відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Зокрема, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час вирішення питання, хто є спадкоємцями за законом, необхідно враховувати такі юридичні факти, як: родинні відносини (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця.

Ступінь споріднення визначається кількістю народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних відносинах.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду, заявник вказувала на наявність родинних відносин (сестри) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, подані до матеріалів справи докази наявність родинних зв`язків між вищевказаними особами не підтверджують. Будь - які належні письмові докази, які б вказували на родинне споріднення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутні.

Критично оцінено судом й пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки такі не змогли переконливо зазначити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були сестрами, така інформація стала відома свідкам лише зі слів сусідів, та померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

Так, згідно ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявниця та її представник не надали суду достовірних доказів, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме , що останні є сестрами.

Покази свідків не є допустимими, достовірними доказами родинних стосунків. Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258,259, 263-265, 268, 273, 315 - 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Бердичівська міська рада, місцезнаходження: м.Бердичів, пл.Центральна 1, .

Повний текст рішення виготовлено 9.10.2020

Суддя Т.Б.Большакова