СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-п/759/110/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Семененко В.С.,

заявника (відповідача) ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Амельченка В.П.,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача адвоката Акрітова П.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції,заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Клименка Петра Миколайовича про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Клименка Петра Миколайовича про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей. Заява обґрунтовується тим, що про заочне рішення відповідач випадково дізнався з публічно доступних ресурсів судової влади. Безпосередньо з текстом заочного рішення, ознайомився лише 18.08.2020, текст судового рішення він не отримував, поштові направлення на адресу місця його реєстрації відповідач особисто не отримував, заперечував факт обізнаності взагалі, про наявність судового процесу про визначення місця проживання дітей. Надав відомості про свої подорожі територією України та за її межами, на підтвердження об`єктивної неможливості особистого отримання поштових відправлень, у зв`язку з чим, просив поновити строк для можливості подання заяви про скасування заочного рішення. Вказав, що внаслідок тривалої відсутності відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, а також, внаслідок неналежного сповіщення про розгляд справи, він був позбавлений можливості надати суду свої аргументи. Категорично заперечував проти вимог позову, звертав увагу на необхідність прийняття до уваги при вирішенні вказаної справи думку дитини, ставлення обох батьків до виконання батьківських обов`язків, прихильність дитини, докази належного піклування про дітей з боку відповідача. Окрім того, вказував, що матір, маюче зареєстроване місце проживання в місті Київ, переїхала з дітьми проживати до міста Миргород, що створює додаткові перешкоди батьку у вихованні його дітей, який вимушений витрачати час і кошти на відвідування дітей. Вказував, що не був повідомлений про розгляд справи на засіданні комісії та про існування вказаної судової справи. У зв`язку з чим, просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва скасувати, цивільну справу призначити до розгляду за правилами позовного провадження.

Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2020 було задоволено клопотання позивача та постановлено проводити розгляд заяви в режимі відео конференції.

Позивачем було направлено до суду письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких вона заперечувала проти поновлення пропущеного строку на подання заяви, у задоволенні заяви просила відмовити. В обґрунтування заперечень, зазначила, що всі процесуальні документи були вручені члену родини відповідача, тобто, з дотриманням вимог ч.3 ст. 130 ЦПК України, вказувала, що надані відповідачем квитки є підтвердженням наміру відповідача виїхати за кордон, викладені в заяві доводи зводяться до незгоди з прийнятим рішенням, однак, не підтверджуються необхідними доказами, вважає заяву необґрунтованою т атакою, що не містить доказів, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник заявника, заявник вимоги заяви підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Заявник зазначив, що опікується своїми дітьми і вживає всіх можливих заходів, спрямованих на організацію належного виконання своїх обов`язків. При цьому, повідомив, що процесуальні документи були отримані його матір`ю, проте, на поштовому відділенні у його матері не запитували будь-яких підтверджуючих документів. Окрім того, повідомив, що старший син ОСОБА_3 близько двох місяців проживає разом з ним. При цьому, дитина самостійно обрала того з батьків, з ким хотіла проживати, тому, на думку заявника, вказана обставина має суттєве значення для розгляду вказаної справи. Також, підтвердив, що у травні 2019 року він дійсно спілкувався з представниками Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області, яким повідомив, що він не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю. Зазначивши, що перебував у депресивному стані, не міг у той момент приділяти належної уваги розвитку та вихованню дітей. При цьому, вказав, що він керувався бажанням дітей проживати з матір`ю на той час, також з цієї ж підстави ним не вживались заходи з примусового виконання судового рішення, яким було встановлено спосіб його участі у вихованні дітей. Проте, наразі, оскільки ситуація змінилась, він звернувся з заявою про перегляд заочного рішення.

Представник позивача, позивач проти поновлення процесуального строку, так само як і проти задоволення заяви заперечували. При цьому, позивач визнала, що дійсно близько двох місяців дитина проживає з батьком проти її волі, вона вважає, що така ситуація негативно впливає на дитину, оскільки дитина зростає в умовах вседозволеності, що погано впливає на її навчання та виховання. При цьому, позивач стверджувала, що особисто повідомляла відповідача про поданий нею позов, йому було відомо про прийняте рішення. Водночас, він не вважав за необхідне скористатись своїми процесуальними правами. Окрім того, повідомила, що про розгляд справи його було повідомлено також працівниками Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області. Окрім того, вказувала на відсутності будь-яких нових доказів, наданих відповідачем, які мають значення для розгляду цієї справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи суд дійшов таких висновків.

Перш за все, слід зазначити, що враховуючи неотримання тексту заочного рішення відповідачем особисто, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2019, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей - задоволено; визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 288 заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, в процесі розгляду заяви про перегляд заочного рішення не встановлено обставин поважності неявки відповідача в судове засідання та неподання останнім відзиву.

Згідно з ч.3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що він дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечував він також факт того, що судові повістки та процесуальні документи були отримані його матір`ю, яка розписалась в рекомендованих повідомленнях про вручення. Окрім того, підтвердив, що дійсно мав розмову з представниками Служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області щодо з`ясування його думки відносно розгляду на засіданні комісії питання про надання висновку щодо спору.

Тобто, відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, йому було відомо про наявність вказаного спору на розгляді в суді.

При цьому, відповідач за власним бажанням не використав свої процесуальні права на подання заперечень щодо суті справи під час її розгляду. Більше того, відповідач особисто визнав, що у травні 2019 року він не заперечував проти визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Мотивувань поважності неявки відповідача в судові засідання та не подання ним відзиву, подана заява про перегляд заочного рішення не містить.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

Окрім того, за вимогами ст. 288 ЦПК України суд скасовує заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема якщо відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити, та докази.

Водночас, з`ясування причин неявки може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.>

Яке передбачено положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте заявником до заяви не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і які не були враховані судом під час ухвалення рішення, а тому у суду відсутні підстави, визначені у ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення.

Так, в судовому засіданні обидві сторони визнали, що попри волю матері, старший син проживає близько двох місяців з батьком.

Проте, заочне рішення було ухвалено у листопаді 2019 року, тоді як, обставини, на які посилається заявник як суттєві, виникли у серпні - вересні 2020 року.

За таких обставин, враховуючи наведені заявника обставини щодо скасування заочного рішення, наявність обставин, які підлягають з`ясуванню безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Також суд роз`яснює, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 260, 287, 288, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення - задовольнити. Поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Клименка Петра Миколайовича про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 352 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 12.10.2020.

Суддя Ю.В. Войтенко