Справа № 145/990/20
Провадження №2/145/540/2020
РІШЕННЯ

іменем України

"23" вересня 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 27 травня 2012 року, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

У шлюбі у них народилась дочка - ОСОБА_3 , 2012 року народження.

За цей час їхнє подружнє життя не склалось, фактично шлюб розпався, вони з відповідачем, приблизно на протязі останніх 8 місяців не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Вони втратили взаємні почуття один до одного та взаємоповагу.

Вважає, що немає ніякого сенсу в продовженні та збереженні даного шлюбу. Вони не можуть знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань щодо їхнього спільного проживання. Взагалі, у них різні характери та погляди на життя і різні плани щодо майбутнього. В даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. На її думку, за таких обставин збереження їхнього шлюбу немає сенсу і не відповідає їхнім інтересам.

Їхня дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, в той же час, дитина потребує нормального фізичного та духовного розвитку, що в свою чергу тягне значні фінансові витрати.

Відповідач працездатний, інших утриманців не має, він працює та має стабільний дохід.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , 2012 року народження, в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, до її повноліття.

Ухвалою судді від 28.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Справу призначено до розгляду по суті на 23.09.2020 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що у неї є ще дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина прооперована. Дочка ОСОБА_6 здорова, вона здорова. Проживає за рахунок випадкових заробітків, які становлять приблизно 6000 гривень в місяць. З відповідачем разом не проживають приблизно 10 місяців.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що у нього є власна квартира в АДРЕСА_1 . Він працює приймальником замовлень в ФОП ОСОБА_7 . Інших утриманців нема. Він здоровий.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити виходячи з наступного.

27 травня 2012 року між сторонами виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 28, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Дочка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 року № 294-ІХ прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 2318 гривень в місяць, з 1 грудня - 2395 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 не працює.

Відповідач ОСОБА_2 молодого віку, працює приймальником замовлень у ФОП ОСОБА_7 , інших утриманців немає, а відтак сплата аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору звільненні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 840,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-182, 183 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 року, ст. 11 Закону України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 травня 2012 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 28, розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_4 ".

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2020 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 28 вересня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.