Ухвала

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 344/15955/17

провадження № 61-5392ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування та судового збору,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача 14 616 грн сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та 1 600 грн судового збору.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «Альфа Страхування» обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АЕ/2044003, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «JEEP», державний номерний знак НОМЕР_1 . 01 січня 2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 , внаслідок якої останній загинув. Своїми діями відповідач вчинив злочини, передбачені частиною першою статті 135 та частиною другою статті 286 КК України, що підтверджується вироком Надвірнянського районного суду від 19 березня 2014 року. Враховуючи, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, матір загиблого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Рішенням Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 14 616 грн. 22 серпня 2016 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 14 616 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22 серпня 2016 року № 17947 та витягом з відомості від 22 серпня 2016 року № 230. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 25 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 616 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

18 березня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14 616 грн та судового збору в розмірі 1 600 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Посилання в касаційній скарзі на те, що розгляд даної справи в касаційному провадженні має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки є пряме порушення статті 61 Конституції України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішенням, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування та судового збору.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило