Справа № 501/3180/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тюмін Ю.О.

Секретар Морозова Л.Ю.

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Представник відповідача - Марченко Дмитро Вікторович.

Третя особа - незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ».

Представник третьої особи - Павлуша Валерій Валентинович.

Вимоги прзивача:

- наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за №270 від 27.08.2020р. в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.09.2020р. по 31.10.2020р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРСПОУ ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника у розмірі визначеного розрахунком починаючи з 01.09.2020р. по час постановлення рішення суду але не більше ніж по 31.10.2020р.;

- стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРСПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працює в ДП «МТП «Чорноморськ» (далі - Порт) тальманом першого терміналу. 27 серпня 2020 року наказом в.о. директора Порту № 270 їй було оголошено простій з 01 вересня по 31 жовтня 2020 року з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України. Однак цей наказ є незаконним та порушує її права з таких підстав:

- Колективним договором за час простою не з вини працівника передбачена оплата в розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний час тим працівникам, яких з їх письмової згоди відпустили додому, а вона ніяких заяв про це не писала. Тому їй мають здійснювати оплату згідно Додатку 2 Колективного договору - якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час;

- оскільки на підприємстві склалася небезпечна ситуація, то мають бути застосовані положення ч. 3 ст. 113 КЗпП України, відповідно до яких за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток;

- відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с. 34 - 65), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на такі обставини:

- оскаржуваний наказ було видано на підставі оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства коронавірусом COVID-19, вжиття з цією метою профілактичних заходів, керуючись ст. 34 КЗпП України, з урахуванням протоколу засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій ДП «МТП «Чорноморськ» від 26.08.2020 № 13, з оплатою згідно ч. 1 ст. 113 КЗпП України.

- плата з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки не є обов`язковою умовою перебування працівників вдома за їх письмовою згодою, оскільки встановлення зазначеного розміру оплати прямо передбачається приписами статті 113 КЗпП України, положення якої не погіршують умови праці позивачки, що передбачені Колективним договором.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що підставою для видачі оскаржуваного наказу та оголошення простою був карантин та загроза зараження працівників інфекційною хворобою коронавірусу COVID-19. Однак, оскаржуваний наказ не передбачає відпустити працівників додому, за їх бажанням вони можуть звернутися із заявами про це. За погодженням з керівниками структурних підрозділів з загальної кількості працівників Порту (близько 3 000 чоловік) було обрано 453 працівника, зупинення роботи яких є можливим без блокування функціонування порту. Для цього переліку працівників і був оголошений простій з оплатою праці 2/3 середньорічної годинної ставки, яка не є меншою, ніж 2/3 годинної ставки, а тому відповідач дотримався вимог ч. 1 ст. 113 КЗпП України.

Стислий виклад пояснень третьої особи

Пояснення третьої особи (а.с. 29 - 33) узгоджуються з позицією позивачки, зазначеною в позовній заяві.

В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що йому відомо, що після оголошення простою позивачка не з`являється на роботу, оскільки працівників попередили, що все одно табелювати працівників не будуть, оплата буде здійснюватися відповідно до встановленого оскаржуваним наказом розміру. Оскільки видача відповідачем оскаржуваного наказу була обумовлена небезпечною ситуацією, пов`язаною з загрозою для працівників зараження коронавірусною інфекцією, то відповідно до ч. 3 ст. 113 КЗпП України, за позивачкою має зберігатися середній заробіток.

Заяви, клопотання

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 25).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Між відповідачем та позивачкою існують трудові правовідносини, оскільки позивачка 08 грудня 2016 року була поновлена на роботі на посаді тальмана першого терміналу Порту, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

26 серпня 2020 року відбулося позачергове засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій Порту з приводу посилення карантинних обмежень на території підприємства у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації на підприємстві. Відповідно до п. 7 Протоколу № 13 Комісія вирішила доручити в.о. начальника кадрової служби підготувати проект наказу щодо виведення працівників підприємства на простій згідно наданих списків (а.с. 46 - 48).

27 серпня 2020 року в.о. директора Порту видав наказ за № 270 про заходи запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким оголошено простій з 01.09.2020 по 31.10.2020 працівникам підприємства, зазначеним у додатку, в тому числі позивачці. Оскаржуваним наказом прийнято рішення здійснювати оплату працівникам, зазначеним в додатку, зокрема і позивачці, в зазначений період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України (а.с. 8 - 10, 40 - 42). Наказ не містить положень про введення обмежень щодо присутності працівників на підприємстві, або ж інших заходів, що свідчили б про заходи на запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Відповідно до п. 3.3.27 Колективного договору Порту, за час простою не з вини працівника, працівникам структурних підрозділів (окрім докерів-механізаторів), яких відпустили до дому з їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 11 - 12).

Додаток 2 до Колективного договору в п. 21 містить положення про простій, відповідно до яких якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час (а.с. 13 - 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Суд дає оцінку обґрунтованості та законності прийнятого рішення відповідно до його змісту. В оскаржуваному наказі не зазначено про те, що зупинення роботи переліку працівників, зокрема позивачки, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи.

Зі змісту ч. 1 ст. 34 КЗпП України зупинення роботи (простій) може бути викликане невідворотною силою або іншими обставинами.

За твердженням відповідача, простій, оголошений оскаржуваним наказом для відповідачки, був викликаний продовженням на території України карантину до 31 жовтня 2020 року, простій необхідний з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Однак, задекларована відповідачем мета - запобігання поширенню коронавірусної інфекції - не відповідає суті прийнятого оскаржуваним наказом рішення.

Так, реалізація положень оскаржуваного наказу відповідно до сформульованого в ньому рішення не має наслідком зменшення контактування працівників між собою, або ж будь-які інші заходи, що знижують ризик поширення захворювання. Неприбуття працівників на робочі місця на вказаний період взагалі не передбачене в наказі.

Єдиний наслідок, який прямо витікає з оскаржуваного наказу, це зупинення роботи працівниками відповідно до переліку, в тому числі позивачкою, та здійснення оплати таким працівникам з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України.

Висновки суду про те, що простій не може бути використаний як інструмент запобігання поширенню коронавірусної інфекції підтверджуються також і положеннями ч. 2 ст. 34 КЗпП України, які встановлюють, що у разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Як можливість для працівників бути присутніми на робочому місці, так і можливість переведення їх на іншу роботу на тому ж підприємстві свідчить про невідповідність оголошення простою зазначеній в наказі меті прийняття такого рішення.

Тому, суд дійшов висновку, що положення частини 1 статті 113 КЗпП України, які регулюють оплату за час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути витлумачені як такі, що оголошення Кабінетом Міністрів України карантину є самодостатньою підставою для оголошення простою на цей період.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однак, право позивачки на працю - виконання її посадових обов`язків з оплатою відповідно до умов трудового договору було безпідставно порушене відповідачем оголошенням простою під приводом запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Тому порушене право має бути відновлене скасуванням оскаржуваного наказу в частині оголошення простою відповідачці та оплату їй з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Хоча простій позивачки і був оголошений безпідставно, однак зупинення роботи фактично відбулося не з вини працівника, за обставин, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, а тому ефективним способом захисту порушеного права буде збереження за позивачкою середнього заробітку за час простою, як це передбачено ч. 3 ст. 113 КЗпП України, виходячи з розрахунку середнього заробітку, наданого представником третьої особи (а.с. 26 - 28) за період з 01 вересня по 12 жовтня 2020 року, тобто до ухвалення судом рішення, в сумі 6 338,79 грн., яка становить різницю між середнім заробітком позивачки та виплаченою їй сумою за простій за вересень 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги мають бути повністю задоволені, то судовий збір має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст. ст. 274, 279, 263 - 266 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ».

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за №270 від 27.08.2020р., в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.09.2020р. по 31.10.2020р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРСПОУ ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника у розмірі визначеного розрахунком починаючи з 01 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року у розмірі 6 338,79 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРСПОУ ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2020 року

Суддя Ю.О. Тюмін