КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 363/3028/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Новошицького Андрія Вікторовича на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, постановлену суддею Чірковим Г.Є. 30 липня 2020 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

У С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за договором поставки № 209/14 від 13 березня 2014 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року закрито провадження по цивільній справі за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Не погодившись з ухвалою суду, представник позивача подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також судом не з`ясовано всебічно і повно всіх обставин справи, на яких ґрунтується позовна заява. Зазначив, що 10.03.2017 було зареєстровано припинення діяльності відповідача як суб`єкта господарювання, тобто на момент виникнення спору та по сьогоднішній день відповідач не перебуває в статусі ФОП, зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за ним як за фізичною особою, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники позивача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені .

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Відповідач в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України). Так, указаною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, стверджував, що між ним та відповідачем виникли договірні зобов`язання на підставі договору поставки № 209/14 від 13 березня 2014 року, тобто характер стосунків, що виник між сторонами на підставі договору поставки носить ознаки господарської діяльності сторін договору.

10.03.2017 ФОП ФОП ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, про що внесено запис №3004129 від 10.03.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18).

Відповідно, колегія суддів вважає, що даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки спірні правовідносини виникли до припинення відповідачем своєї підприємницької діяльності.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення, так як суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та прийшов до висновків, які відповідають обставинам справи .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Новошицького Андрія Вікторовича відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: