Справа № 367/2489/20
Провадження №2/367/3716/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

при секретарі Герус Н

представника відповідача Савчук О.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області,3-я особа комісія з питань містобудування та природокористування Бучанської міської ради про стягнення збитків,завданих протиправними діями та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що вона ОСОБА_1 , 1936 р.н.. проживає на території м.Буча з 1965, дитина війни, ветеран праці, особа, що постраждала від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід 2 групи.

З 2005 року була зареєстрована в Бучанській міській (селищній)раді (в подальшому - Відповідач), як пільговик в пільгових списках громадян, бажаючих отримати земельну ділянку під житлову забудову згідно ст. 13 - 14 Конституції України та ст.81 Земельного кодексу України.

Кожного року протягом вищевказаного періоду, вона зверталась до Відповідача, відмічалась в списках пільговиків та надавала копії документів, що підтверджували її пільги. В 2016 р., коли вона вчергове звернулась до компетентного органу Бучанської міської ради, щоб отримати інформацію про стан черги пільговиків на отримання земельної ділянки під житлову забудову, отримала повідомлення про те, що списки і черга пільговиків анульовані і щоб отримати земельну ділянку потрібно по новій процедурі, з новою заявою та новими графічними матеріалами звертатись до компетентного органу через ЦНАП у м. Буча.

Для неї це стало дуже великим потрясінням, що визвало сильні фізичні, душевні та моральні страждання, враховуючи її вік та стан здоров`я, оскільки понад 15 років вона очікувала результату своїх звернень. Зазначаю, що за цей період Відповідачем було виділено сотні земельних ділянок іншим громадянам і це є загальновідомим фактом, що не потребує доказів.

Стан її здоров`я різко погіршав. На фоні рецидивуючого діабету вона перенесла два інсульти та інфаркт, які спричинили її сильні душевні переживання і страждання. В 2017 році у неї почали відмовляти ноги . Проживаючи на 4 поверсі в будинку без ліфта, вона змушена постійно находитись в квартирі не виходячи на вулицю. Це ще більше завдавало їй моральних та душевних страждань, тому що вона більше не могла самостійно займатись виготовленням необхідних документів для отримання земельної ділянки під житлову забудову, на яку вона має право, як громадянин України, згідно ст.13 -14 Конституціїї України, ст.81 Земельного кодексу України.

Не втрачаючи надії на отримання земельної ділянки, що могло позитивно та істотно вплинути на стан її здоров`я, вона попросила свою доньку - ОСОБА_2 , яка проживає разом із нею в АДРЕСА_1 , звернутись до голови Бучанської міської ради Федорука А.П. з прохання виділити земельну ділянку під житлову забудову на території м.Буча. зважаючи на стан її здоров`я та пільги.

На початку 2019 року, її донька ОСОБА_2 разом з її чоловіком ОСОБА_3 , на офіційному прийомі у голови Бучанської міської ради ОСОБА_4 звернулись до нього з проханням про виділенння земельної ділянки, на що отримали усну відповідь, що земельних ділянок під житлову забудову на територіїї м. Буча немає, та якщо земельну ділянку вони знайдуть самостійно згідно карти Держгеокадастру і генплану м.Буча, виготовлять всі необхідні графічні матеріали та пройдуть відповідні процедури погодження, то ділянку отримають.

Земельну ділянку під житлову забудову, загальною площею 0,0748 га, по АДРЕСА_2 , донька разом з її чоловіком знайшли самостійно, про що повідомили її в лютому 2019 р. Враховуючи стан свого здоров`я, вона сказала їй щоб вона почала робити всі необхідні графічні матеріали та подала заяву до Відповідача від свого імені.

Виготовивши всі необхідні графічні матеріали та написавши заяву № К-775 від 19.03.2019 від свого імені на ім`я ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0748 га по АДРЕСА_2 , її донька ОСОБА_2 , подала їх на розгляд до Відповідача через ЦНАП м. Буча.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, рішення органів місцевої влади та місцевого самоуправління щодо приватизації земельних ділянок приймаються у місячний строк. Не отримавши відповідь на заяву № К-775 від 19.03.2019 у законодавчо визначені термін, донька написала повторну заяву від 26.04.2019№ К 1207 .

29.05.2019 року Відповідач надіслав листа в якому вказав, що при розгляді заяви № К-775 від 19.03.2019 і заяви № К-1207 від 26.04.201, комісією з питань містобудування та природокористування Бучанської міської ради при обстеженні земельної ділянки, на яку донька написала заяву та виготовила необхідні графічні матеріали, виникли питання. Для подальшого розгляду комісія рекомендувала зробити топогеодезичну зйомку М 1:500 з нанесенням існуючих мереж із вказаннями місць підключенні даної ділянки.

Розглянувши рішення комісії вона дала згоду та профінансувала з особистих коштів виготовлення топогеодезичної зйомки М 1:500 з нанесенням існуючих мереж та точками підключення до цих мереж по АДРЕСА_2 . Вона була впевнена, що з виготовленням цієї зйомки, вона отримає земельну ділянку,знайдену самостійно, яка на той час нікому не належала та не була комунальною власністю та ніяка особа на той час не претендувала на дану ділянку.

Виготовивши рекомендовану Відповідачем топогеодезичну зйомку земельної ділянки по АДРЕСА_2 з нанесення існуючих мереж і місць для підключення, разом з черговою заявою № К-1598 від 20.06.2019 р. донька подала її на розгляд комісії з питань містобудування та природокористування. Розглянувши всі надані матеріали комісія вирішила надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0748 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 та винести цей проект рішення на розгляд чергової сесії Бучанської міської ради.

На наступних сесіях Бучанської міської ради, які відбувались в червні, липні, серпні 2019 р. депутати безпричинно утримувались під час голосування за проект рішення по заяві моєї доньки і тому рішення не приймалось. Таким чином постійно порушувалась ч.2, ст.118 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що депутатами ігнорувалась заява доньки без видимих на те причин, нею 20.09.2019 року, була написана заява на ім`я ОСОБА_4 № Р-2479 з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у її власність земельної ділянки загальною площею 0,0748 га, по АДРЕСА_2 , яку самостійно знайшла її дочка з чоловіком і на яку були вже виготовлені всі необхідні графічні матеріали а також карта топогеодезиної зйомки М 1:500 вказаної ділянки з нанесення існуючих мереж та місць для підключення до цих мереж. Однак на черговій сесії, яка відбулася 24.10.2019 р. депутати утримались від голосування під час розгляду моєї заяви. Не розуміючи причин, такої поведінки, вона написала повторну заяву № Р-2832 від 24.10.2019 р. 28.11.2019 вона отримала офіційну відповідь Бучанської міської ради Київської області №4295-69-7. в якій було написано, що їй відмовляють в задоволенні заяви в зв`язку з тим, що земельна ділянка, яку в січні-лютому 2019 р. самостійно знайшла її донька з чоловіком, яка на той час була вільна і на неї ніхто не претендував, на яку було зроблено всі необхідні матеріали та додатково виготовлена карта топогеодезнчної зйомки М 1:500 з нанесенням існуючих мереж та точок підключення до них,була передана рішенням сесії іншій людині.

Відповідь - відмова Відповідача викликали в неї як громадянки України, людини похилого віку, пенсіонера, пільговика, значні моральні та душевні страждання і переживання, які неможливо описати. Стан її здоров`я різко погіршав. Вона постійно перебуває у пригніченому стані, у неї знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на її стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків.

29.01.2020 р. вона отримала офіційного листа від Відповідача № 04-17/41, в якому зазначено, що земельні ділянки під житлову забудову на території м.Буча - відсутні в зв`язку з тим що Відповідачем з 2012 року не проведена інвертаризація земель міста. Тобто відповіді, що надавались їй з приводу одного і того ж питання абсолютно протилежні.

З відкритих джерел інформації пресеалнтернет соцмережі а також з офіційного сайту Відповідача- bucha-rada.gov.иа - відомо що за період 2012 - 2020рр., Відповідачем було виділено десятки земельних ділянок під житлову забудову іншим громадянам, і навіть таким, які не проживають чи не проживали на території м. Буча і це при тому, що згідно листа № 04-17/41 від 29.01.2020р. земельні ділянки під житлову забудову в м. Буча відсутні.

Вбачаючи в діях Відповідача ознаки злочину, передбаченого ч.І ст.364 Кримінального кодексу України на її прохання, донька від свого імені написала заяву до Іртиського відділу Кисво-Святошинської прокуратури. Розглянувши заяву, прокуратурою по даному факту відкрито кримінальне провадження: № 0000789 від 19.11.2019 р, оскільки вказана ділянка видалась іншій особі на підставі дозвольних документів, виготовлених Позивачем. Досудове розслідуваня триває, в межах якого прокуратурою було подане клопотання про арешт вказаної земельної ділянки.

Всі, вище зазначені дії Відповідача беззаперечно і грубо порушили її права, що гарантується ст.14, ст.13, ст.41 ст.46, ст.47, ет.48, ст.64 Конституції України та статтями 116,118, 81 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, а також надані нею докази щодо протиправної поведінки Відповідача, а саме безпідставну відмову щодо надання земельної ділянки за наявності всіх дозвільних документів та позитивного рішення комісії з питань містобудування та природокористування Бучанської міської ради, вона позбавлена можливості отримати дохід від земельної ділянки, оскільки протиправними діями Відповідача позбавлена законного права на отримання такої ділянки, враховуючи її пільги та першочергове звернення до Бучанської міської ради, а тому має право на відшкодування упущеної нею вигоди в сумі середньої ринкової вартості земельної ділянки, розташованої в межах Бучанської територіальної громади, а саме 750 000 грн.

Враховуючи множинний характер грубих порушень її конституційних прав, прав її близьких родичів, їх обсяг і тривалість, а також наявний причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і діями Відповідача, які є обов`язковими умовами для відшкодування моральної шкоди, завдану їй моральну шкоду оцінює у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, що відповідає середньому розміру відшкодування моральної шкоди, який застосовується Європейським судом з прав людини у разі порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач просить стягнути з Бучанської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 . збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 750,00 грн (сімсот п`ятдесят тисяч)гривень та моральну шкоду в сумі - 100.00 гривень (сто тисяч) гривень.

Позивач у судове засідання не з`явилась,подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,позов просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та просила у позові відмовити,поскільки заяви про надання земельної ділянки подала ОСОБА_2 від свого імені і у зверненнях не зазначено,що вона діє в інтересах ОСОБА_1 .Крім того,заява про надання дозволу на відведення земельної ділянки у власність була розглянута та відмовлено у даній заяві.Дане рішення позивачем не оскаржено .Щодо заподіяння моральної шкоди позивач не надала до суду будь яких доказів їх заподіяння.Також не доведені вимоги позивача в частині стягнення упущеної вигоди.

Представник 3-ї особи комісії з питань містобудування та природокористування Бучанської міської ради у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлений.

Суд,заслухавши пояснення учасників провадження,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 19.03.2019р ОСОБА_2 звернулась до Бучанської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0748га для житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2 ,що підтверджується копією даної заяви.Листами від 20.03.2019р Бучанська містка рада повідомила ОСОБА_2 про те,що дана заява буде винесена на розгляд чергового засідання депутатської комісії,про зо буде додатково повідомлено,а листом від 01.04.2019р Бучанська міська рада повідомила,що заява залишена на до вивчення.13.05.2019р Бучанська міська рада Київської області повідомила ОСОБА_2 про те,проект рішення не був підтри маний депутатами і рішення не було прийнято.

26.04.2019р ОСОБА_2 повторно звернулася із заявою до Бучанської міської ради,де просила повторно розглянути її звернення щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0748га для житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2 .

29.05.2019р Бучанська міська рада повідомила ОСОБА_2 про те,що її заява залишена на доопрацювання.

01.07.2019р Бучанська міська рада повідомила ОСОБА_2 про те,що проект рішення не був підтриманий депутатами,тому рішення щодо її заяви не прийнято.

З аналогічними заявами ОСОБА_2 зверталась до Бучанської міської ради 01.07.2019р,25.07.2019р,однак проект рішення не був підтриманий депутатами,рішення не було прийнято,про що було повідомлено ОСОБА_2

При цьому необхідно звернути увагу на ті обставини,що суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що зазначені вище заяви ОСОБА_2 подавала до Бучанської міської ради діючи як представник позивача ОСОБА_1 .Зі змісту вказаних заяв вбачається,що зазначені заяви подані особисто від ОСОБА_2 .

У судовому засіданні встановлено,що позивач ОСОБА_1 звернулась до Бучанської маіської ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0748га для житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2 20.09.2019р та 24.10.2019р.

Рішенням Бучанської міської ради №4295-69 від 28.11.2019р ОСОБА_1 було відмовлено у заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для житлового будівництва за адресою АДРЕСА_2 .Дане рішення суду позивачем у передбаченому законом порядку не було оскаржено.

02.12.2019р позивач ОСОБА_1 в черговий раз звернулась до Бучанськоїх міської ради із заявою про надання їй земельної ділянки пл..0,0750га кадастровий номер :01:027:0011 в АДРЕСА_2 .Рішенням Бучанської міської ради №4440-71 від 19.12.2019р позивачу у заяві було відмовлено.Дане рішення ради позивачем у передбаченому законом порядку не було оскаржено.

Позивач просить стягнути із відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 750,00 грн та моральну шкоду в сумі - 100.00 гривень.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.»

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.»

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 23 ЦК України « Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.»

Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоровя потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.Ставлячи питання про відшкодування моральної шкоди позивач не надала до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин,що їй винними діями відповідача було заподіяно моральну шкоду,в чому саме полягає дана моральна шкода та який її розрахунок.Враховуючи викладене суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення із відповідача моральної шкоти у суммі 100000грн.

Щодо вимог позивача про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до ст.. 22 ЦК України «Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).»

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.»

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанова Верховного Суду України від 14.06.2017 р. у справі N0 923/2075/15, від 09.12.2014 р. у справі N0 5023/4983/12).

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у понесених ним витратах, втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Статтею 22 ЦК України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки й упущена вигода. Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Окрім цього, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести фактичне вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року у справі N0 921/377/14-г/7, ЄДРСРУ N0 73533016).

Позивачем по справі не надано до суду жодного доказу на підтвердження зазначених вище обставин справи,у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у позові у зв`язку із його недоведеністю .

На підставі ст. 22,23,1167 ЦК України ,ст.. 116,118,152 ЗК України, керуючись ст.ст. 4,10,76, 264-265,268 , 273 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ірпінський міський суд на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити позивачу та 3-й особі по справі для відома.

Повний текст рішення суду буде складено 10.10.2020р

Суддя: С.І. Оладько