Справа №474/750/18 Головуючий першої інстанції Сокол Ф.Г.
Провадження №22-ц/812/655/20 Доповідач апеляційного суду Галущенко О.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Галущенка О.І,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Лівінського І.В.

із секретарем

судового засідання Цуркан І.І.,

з участю

представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача Приземного С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області, постановлену 07 лютого 2020 року під головуванням судді Сокола Ф.Г. в приміщенні цього суду о 9 год. 57 хв. у справі

за позовом

ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємство «Каро» (далі - ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро»), третя особа - Врадіївська районна державна адміністрація Миколаївської області, про визнання недійсним договору оренди,

встановила:

20 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Каро», про визнання недійсним договору оренди.

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2020 року вказаний позов залишено без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу про залишення його позову без розгляду, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши законність та обгрунтованність судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який належним чином повідомлений про місце, дату та час проведення судових засідань, двічі поспіль не з`явився в судові засідання, не повідомив про причини неявки в підготовче судове засідання 07 лютого 2020 року та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, що є підставою для застосування положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В той же час, частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, підставою для застосування зазначених норм є сукупність двох умов: повторна неявка належним чином повідомленого позивача або не повідомлення ним про причини неявки, та відсутність його заяви про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до положень статті 128 ЦПК України виклики в судове засідання здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, у випадках встановлених цим кодексом, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою - рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В той же час частиною 13 статті 128 ЦПК України передбачено, що учасника справи, який не має офіційної електронної адреси та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень. При цьому такі повідомлення можуть здійснюватися виключно за наявності відповідної письмової заяви учасника справи.

З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває у провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області з 20 серпня 2018 року.

Ухвалою судді від 22 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07 вересня 2018 року (а.с.60).

Після постановлення ухвали про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 дана справа призначалася до розгляду декілька разів, а її розгляд відкладався за клопотанням учасників справи (а.с.61, 66, 104, 117, 121).

На підставі розпорядження керівника апарату Врадіївського районного суду Миколаївської області № 15 від 13 лютого 2019 року, у зв`язку з неможливістю суддею ОСОБА_4 продовжувати розгляд справи через закінчення п`ятирічного терміну повноважень судді, на який його було призначено, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, згідно якого головуючим суддею визначено суддю Фасія В.В (а.с.160, 161).

Указом Президента України №899/2019 від 12 грудня 2019 року суддю Сокола Ф.Г. призначено на посаду судді Врадіївського районного суду Миколаївської області.

У зв`язку з цим, на підставі розпорядження керівника апарату суду №73 від 20 грудня 2019 року відповідно до рішення зборів суддів №7 від 19 грудня 2019 року, справу призначено до повторного автоматизованого розподілу та відповідно до протоколу того ж дня розподілено судді Соколу Ф.Г.(а.с.165-166).

Ухвалою від 23 грудня 2019 року суддею прийнято до свого провадження справу та призначено підготовче судове засідання на 23 січня 2020 року.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №319 позивач ОСОБА_3 особисто отримав 03 січня 2020 року копію ухвали від 23 грудня 2019 року ( а.с.170).

У підготовче судове засідання, призначене на 23 січня 2020 року, позивач не з`явився. Втім, 22 січня 2020 року ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання про перенесення судового засідання через зайнятість по роботі (а.с. 172).

Згідно довідки про не здійснення фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів від 23 січня 2020 року розгляд справи було відкладено на 10.00 год. 07 лютого 2020 року.

Позивач вдруге належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №570, згідно якого ОСОБА_3 особисто отримав судову повістку 31 січня 2020 року (а.с.175).

Між тим, в підготовче судове засідання 07 лютого 2020 року, позивач не з`явився.

При цьому, 07 лютого 2020 року позивачем о 08 год. 54 хв., тобто ще до початку судового засідання на електронну адресу суду, через електронну поштову скриньку свого представника ОСОБА_5 позивачем було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям. Довідку з лікарні про стан здоров`я ОСОБА_3 зобов`язався надати у наступне судове засідання (а.с. 177).

Крім того, цього ж дня вказане клопотання було надіслано ОСОБА_3 до суду через поштове відділення (а.с.185-186).

Отже, позивач використав всі можливі способи належного повідомлення суду про причини своєї відсутності.

З наданої позивачем апеляційному суду оригіналу довідки КНП «Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07 лютого 2020 року, копія якої долучена до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_3 звертався до сімейного лікаря з приводу погіршення стану здоров`я.

За таких обставин причину неявки позивача у судове засідання слід вважати поважною.

До того ж слід зауважити, що статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17.

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та може розцінюватись, як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені норми процесуального права, які дають підстави для залишення позову без розгляду та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно довідки від 23 січня 2020 року підготовче судове засідання було відкладено на 10.00 год. 07 лютого 2020 року.

Між тим, як вбачається з журналу судового засідання в зазначений день судове засідання розпочалося о 9 год. 22 хв., що всупереч нормам процесуального права позбавило позивача своєчасної подачі клопотання про причини неявки та доступу до судового розгляду. Крім того, зазначене перешкодило з`ясуванню судом причин неявки позивача в судове засідання. Адже з наданої апеляційному суду довідки медичної установи вбачається, що причини неявки позивача були поважними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено без додержання норм процесуального права, зокрема позов залишено без розгляду у підготовчому засіданні, що суперечить вимогам пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді: І.В. Лівінський

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складений 03 квітня 2020 року.