Справа № 712/9610/19
Провадження № 2/712/206/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі та об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною,

В С Т А Н О В И В:

Черкаська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі, посилаючись на те, що рішенням Черкаської міської ради від 25.10.2016 № 2-1232 громадянці ОСОБА_1 надана в оренду терміном на 49 років земельна ділянка площею 0,0662 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , під нежитлові приміщення адміністративної будівлі в спільне користування з ФОП ОСОБА_2 , ДП «Інвест-Черкаси» та З AT «Транснафтопереробка» з визначенням частки для сплати орендної плати в розмірі 0,8 в межах спільної території обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 за рахунок земель ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг».

Площа для нарахування орендної плати складає 0,0387 га.

24 липня 2018 року між сторонами було укладено договір оренди цієї земельної ділянки, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03 жовтня 2018 року за № 28294793.

За умовами цього договору, зокрема підпункту «з» пункту 31 договору, відповідач взяла на себе наступне грошове зобов`язання: відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 25.10.2016 року № 2-1232 до моменту державної реєстрації права оренди.

Проте, на сьогоднішній день це зобов`язання залишається не виконаним.

Цим пунктом договору сторони врегулювали відносини, які склалися між ними до укладення цього договору, а саме: відносини з приводу фактичного користування відповідачем земельною ділянкою, яке мало місце до укладення та набуття чинності договору.

Розрахунок розміру упущеної вигоди наступний: дата рішення про надання земельної ділянки - 25.10.2016 року. Дата набуття чинності договору - 03.10.2018 року.

Розмір орендної плати в рік - 12719, 34 грн. (п. 9 Договору).

Розмір орендної плати в рік до 01.01.2017 року (без коефіцієнта індексації 1,06) - 11999,38 грн. (12719,34: 1,06= 11999,38).

Розрахунок :

Жовтень 2016 року (за 7 днів з 26 по 31 число) - 225,80 грн. (11999,38 : 12 : 31 х 7 = 225,80);

Листопад - грудень 2016 року (за 2 місяці) - 1999,90 грн. (11999,38 : 12x2 = 1999,90);

Січень - грудень 2017 року (за 12 місяців) - 12 719, 34 грн.;

Січень - вересень 2018 року (за 9 місяців) -9 539,50 грн. (12719,34 : 12x9 = 9539,50);

Жовтень 2018 року (за 2 дні з 01 по 02 число) - 68,38 грн. (12719,34 : 12 : 31 х 2 = 68,38);

Разом: 225,80 + 1999,90 + 12719,34 + 9539,50 + 68,38 = 24552,92 грн.

Керуючись статтею 530 ЦК України позивач направив відповідачу вимогу від 29.10.2018 № 5924-01-20 щодо необхідності виконання зобов`язання по сплаті упущеної вигоди у розмірі 24552,92 грн.

Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви відповідач не сплатив позивачу ці кошти, а також не повідомив про причини несплати.

Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання, передбаченого підпунктом «з» пункту 31 договору, а також порушення ним вимог чинного законодавства, міський бюджет м. Черкаси недоотримав за договором оренди землі 24552,92 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь міського бюджету м. Черкаси (рах. № 3002; одержувач платежу - УК у м. Черкасах/Черкаси/18010900; код ЄДРПОУ - 38031150; МФО - 899998; банк - Казначейство України (ЕАП); призначення платежу - орендна плата за землю з фізичних осіб) заборгованість за договором оренди землі в сумі 24552 грн. 92 коп. Стягнути з відповідача судові витрати за подання позовної заяви на такі реквізити: рах. № 6317, банк отримувача: ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, отримувач: Департамент фінансової політики Черкаської міської ради, код ОКПО 38764629.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною, посилаючись на те, що 24 липня 2018 року між Черкаською міською радою та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0387 га , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до підпункту «з» пункту 31 Договору - орендар зобов`язаний: відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 25.10.2016 № 2-1232 до моменту державної реєстрації.

Позивач вважає, що спірний підпункт є недійсним, протизаконним на наступних підставах: з 25.10.2016 відповідач не був власником земельної ділянки площею 0,0387 га , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і тільки рішенням від вказаної дати розпочинав процедуру щодо переходу земельної ділянки до комунальної власності.

За своєю правовою вказаний підпункт вказує на наявність збитків, що завдані відповідачу третьою особою, які, за змістом підпункту мав би відшкодувати відповідач. Проте сама третя особа ніяким, яка за змістом пункту могла б завдати збитки відповідачу, до укладання договору не залучалась. Підстави, за яких позивач мав би нести відповідальність за дії третьої сторони, не зазначені.

Вказаний підпункт договору запропоновано у редакції відповідача в ультимативній формі (із адміністративно - силовим зобов`язанням позивача укласти договір із відповідачем на умовах відповідача ( за п. 4 рішення ЧМР № 2-1232 від 25.10.2016). Умова договору є несправедливою, такою що порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін.

Позивач, як законослухняний громадянин, змушений виконувати ненормативний акт органу місцевого самоврядування, уклав угоди про оренду земельної ділянки із оскаржуваним підпунктом, який на вкрай невигідних умовах покладає на позивача обов`язок сплатити уявні відповідачем (як стороною значно сильною у договірних правовідносинах, на умовах якої безапеляційно мають укладатись договори оренди із землекористувачами) збитки, які позивач ні яким чином не завадив відповідачеві. Такий обов`язок до укладання спірного підпункту виник під впливом вкрай тяжкої обставини - не укладання договору оренди взагалі на умовах відмінних від редакції відповідача.

Тому позивач обрав саме такий спосіб захисту свого інтересу та права: укласти договір на умовах відповідача із подальшим оскарженням до суду спірного підпункту.

Крім того, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди стороні договору.

У наслідок укладання договору ( в частині оспорюваного підпункту) , відповідач звернувся до позивача із позовом про відшкодування збитків» у формі втраченої вигоди, із посиланням на підпункт «з» пункту 31 договору оренди що укладено між сторонами.

Таким чином, існує загроза завдання позивачу збитків у наслідок укладення договору на несправедливих (недійсних/нікчемних) умовах.

Між позивачем - ОСОБА_1 та адвокатом Макеєвим Валерієм Федоровичем укладено договір про правничу допомогу від 19.12.2018 року.

Адвокат Валерій Федорович Макеєв надав правничу допомогу у відповідності до договору від 19.12.2018 року.

У відповідності до акту про надання правничої допомоги від 09.09.2019, до складу правничих послуг включено: опрацювання правових підходів подання позовної заяви: тривалість 1 година, вартість 850 грн.; підготовка позовної заяви: тривалість 2,5 години, вартість 2125 грн., всього до сплати: 3000 грн.

Таким чином, до складу судових витрат на правничу допомогу відповідачу є підстави включення 3000 грн.

Просить визнати недійсним підпункт «з» пункту 31 договору оренди землі, укладеного 24 липня 2018 року між Черкаською міською радою та громадянкою України - ОСОБА_1 . Стягнути з Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 3000 гривень судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 25 жовтня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільні справи: № 712/9610/19 - за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі; № 712/12222/19 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною; присвоєно справі реєстраційний номер - № 712/9610/19.

Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. На попередніх судових засіданнях позовні вимоги по первісному позову підтримував в повному обсязі, зустрічний позов не визнавав з підстав зазначених у відзиві.

Представник ОСОБА_1 - Макеєв В.Ф. в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі. На попередніх судових засідання позовні вимоги Черкаської міської ради не визнавав з підстав зазначених у відзиві, позовну заяву ОСОБА_1 підтримував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 25.10.2016 № 2-1232 громадянці ОСОБА_1 надано в оренду терміном на 49 років земельна ділянка площею 0,0662 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , під нежитлові приміщення адміністративної будівлі в спільне користування з ФОП ОСОБА_2 , ДП «Інвест-Черкаси» та З AT «Транснафтопереробка» з визначенням частки для сплати орендної плати в розмірі 0,8 в межах спільної території обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 за рахунок земель ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг».

Площа для нарахування орендної плати складає 0,0387 га.

24 липня 2018 року Черкаська міська рада (Орендодавець) та громадянка ОСОБА_1 (Орендар уклали Договір оренди землі, далі - Договір, згідно з яким Орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 25.10.2016 № 2-1232 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

В оренду передається земельна ділянка площею 0,0662 га (кадастровий номер :06:035:0023) під нежитлові приміщення адміністративної будівлі в спільне користування з ФОП ОСОБА_2 , ДП «Інвест-Черкаси» та ЗАТ «Транснафтопереробка» з визначенням частки для сплати орендної плати в розмірі 0,8 в межах спільної території обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 за рахунок земель ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг».

Площа для нарахування орендної плати складає 0,0387 га. (п. п. 1 -2 Договору).

Відповідно до пункту 8 Договору його укладено на 49 років (з дати його підписання уповноваженими представниками сторін).

За оренду земельної ділянки Орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Річна орендна плата за користування земельною ділянкою площею 0,0387 га (площа для нарахування орендної плати) встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки і на час укладання договору становить 12719,34 грн. (п. 9 договору).

Відповідно до п. 10 договору обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та визначеного коефіцієнту індексації.

Згідно п. 11 договору орендна плата за землю вноситься Орендарями щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним в розмірі 1/12 річної орендної плати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на р/р № НОМЕР_2 ЗКПО: 38031150, МФО 854018, код платежу 18010900 в ГУДКС України у Черкаській області, Отримувач: УК у м. Черкасах. Орендар бере на себе обов`язок уточнення зміни розмірів орендної плати та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях.

Підпунктом «з» пункту 31 Договору сторони передбачили зобов`язання Орендаря відшкодувати Орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 25.10.2016 № 2-1232 до моменту державної реєстрації права оренди.

Черкаська міська рада, в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 не виконані зобов`язання відповідно до договору оренди землі від 24.07.2018 року, а тому розмір упущеної вигоди становить 24552,92 грн. (розрахунок наведений в позовній заяві).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 статті 530 ЦК передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Первісним позивачем направлено відповідачу вимогу від 29.10.2018 № 5924-01-20 щодо необхідності виконання зобов`язання по сплаті упущеної вигоди у розмірі 24552,92 грн.

Однак, станом на дату подання позовної заяви відповідач не сплатив позивачу кошти та не повідомив про причини несплати.

В свою чергу ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною, в якій зазначає, що спірний підпункт «з» пункту 31 Договору оренди землі суперечить чинному законодавству, тому ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду і просить визнати недійсним підпункт «з» пункту 31 Договору оренди землі від 24.07.2018.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, а об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до положень Податкового кодексу України плата за землю може здійснюватись у вигляді земельного податку та орендної плати.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Отже, наведені норми права передбачають різні види та форми відшкодування за землекористування.

Відносини між сторонами, пов`язані з укладенням та виконанням договору оренди землі від 24 липня 2018, є цивільно-правовими, в яких Черкаська міська рада і громадянка ОСОБА_1 є юридично рівними.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 ЦК України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В частині 3 статті 631 ЦК України також вказано, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Рішення щодо конкретних умов договору оренди землі позивачем по первісному позову не приймалося. Тому безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що підписавши спірний підпункт Договору, Черкаська міська рада вийшла за межі наданих їй законом повноважень.

При укладенні договору ОСОБА_1 не заперечувала проти його умов, будь-який протокол розбіжностей сторонами не складався, а тому зазначений пункт договору відповідає вимогам закону, оскільки чітко передбачає настання відповідних правових наслідків, що обумовлені ним. Всі істотні умови договору погоджено сторонами у передбаченому законом порядку, оспорюваний договір не містить вкрай невигідних умов для ОСОБА_1 , для усунення чи пом`якшення яких необхідне термінове укладення договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанову ВСУ від 11.04.2011 по справі №11/81/3-24гс11

Судом встановлено, що Черкаська міська рада є належним орендодавцем земельної ділянки за договором оренди землі від 24 липня 2018 року.

ОСОБА_1 до укладення договору, а відповідно, після прийняття відповідачем рішення від 255.10.2016 № 2-1232 про передачу землі в оренду, користувалася земельною ділянкою.

За приписом статті 22 ЦК України упущена вигода є одним із можливих видів збитків, конкретний розмір якої може встановлюватися договором, а відповідно до частини 3 статті 631 цього Кодексу сторони можуть домовитися про поширення умов договору до відносин між ними, які виникли до його укладення.

В Земельному кодексі України, Законі України «Про оренду землі», Типовому договорі оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004, відсутня вказівка про те, що учасники земельних відносин не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства щодо порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі шляхом укладення відповідного договору.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ж до частин 1, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Аналіз вказаних вище норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що договір (чи окрема його частина) може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом. Разом з тим встановлення у договорі умови про застосування її до відносин між сторонами, які виникли до укладення цього договору, згідно наведених норм права не суперечить чинному законодавству, оскільки таке поширення правовідносин прямо передбачено у наведеній частині третій статті 631 ЦК України.

Також суд зазначає, що спірний пункт Договору не суперечить наведеним вище нормам статей 152, 156, 157 Земельного кодексу України про те, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, та не суперечать зазначеним вище приписам про те, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють громадяни, які використовують земельні ділянки.

З огляду на викладене, положення як земельного, так і цивільного законодавства не встановлюють заборону сторонам за договором врегулювати відносини із відшкодування неодержаних доходів у договірному порядку.

Подібну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 28.03.2011 року у справі № 51/600, у постанові Вищого господарського суду України від 09.12.2015 у справі № 925/967/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до наданого Черкаською міською радою розрахунку упущена вигода, відповідно до договору оренди землі від 24.07.2018 року становить 24552,92 грн. Суд погоджується з даним розрахунком, оскільки ОСОБА_1 він не спростований.

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі підлягають задоволенню в повному обсязі.

В позові ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною слід відмовити, оскільки, суд не вбачає невідповідності підпункту «з» пункту 31 Договору вимогам вказаних ОСОБА_1 у позові нормам чинного законодавства та Типового договору оренди землі, а відповідно і підстав для визнання вказаного підпункту цього договору недійсним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином до стягнення з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради підлягає сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Черкаської міської ради на її користь судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки судом відмовлено в її позовних вимогах про визнання умови договору недійсною.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 82, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 152, 156, 206 Земельним кодексом України, ст.ст. 15, 16, 20, 22, 203, 215, 526, 530, 627, 628, 629, 631 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь міського бюджету м. Черкаси (рах. № 3002 одержувач платежу - УК у м. Черкасах/Черкаси/18010900; код ЄДРПОУ -38031150; МФО - 899998; банк - Казначейство України (ЕАП); призначення платежу - (орендна плата за землю з фізичних осіб) заборгованість за договором оренди землі в сумі 24 552 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради (рах. 6317, банк отримувач: ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, отримувач: Департамент фінансової політики Черкаської міської ради, код ОКПО 38764629) сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання умови договору недійсною залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: Романенко В.А.

Повний текст рішення суду виготовлений 09.10.2020 року.