03.04.2020 Справа № 756/7062/19
Унікальний № 756/7062/19
Провадження № 2/756/1241/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в травні 2019 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування вказує, що 23.01.2009 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.10.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач зазначає, що перебуваючи у шлюбі вона не працювала, займалась домашнім господарством та доглядала дітей, відповідач утримував родину.

Після розірвання шлюбу позивачка з дітьми з`їхала з квартири на АДРЕСА_1 , залишивши її відповідачу, за це відповідач пообіцяв придбати для дітей іншу квартиру проте не дотримався цієї обіцянки. Згодом він погодився сплачувати за оренду житла для проживання позивача з дітьми, що робив деякий час.

Позивачка орендувала квартиру для свого з дітьми проживання спочатку у м. Одеса, потім у м. Києві, проживала з дітьми у квартирі своїх батьків у м. Маріуполі. З 29 квітня 2016 року, позивач з дітьми мешкають у квартирі, яку орендує для них відповідач у АДРЕСА_2 . Вартість оренди складає 9000,00 грн. на місяць не враховуючи комунальних платежів, які сплачуються додатково.

Позивач вказує, що син - ОСОБА_5 з травня 2010 по травень 2015 року був визнаний інвалідом за діагнозом гострий лімфобластний лейкоз, наслідки якого потребують лікування на даний час та у майбутньому. Дочці - ОСОБА_6 у 2016 році був поставлений діагноз - вірусний енцефаліт.

Наразі позивачка працює, згідно з довідкою, виданою за місцем роботи, її заробіток складає 11 286,00 грн. на місяць до утримання податків. Позивачка має у власності земельну ділянку площею 0,1500 га., у АДРЕСА_3 , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, не має корпоративних прав і інших джерел доходів, окрім посадового окладу за основним місцем роботи та іншої, окрім земельної ділянки, власності.

Відповідач, у свою чергу, є підприємцем, має мінливий дохід. Окрім вищеназваної квартири в м. Києві, він має у власності земельну ділянку площею 0,1200 га., у АДРЕСА_3 , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер: :03:006:5006. Вказана земельна ділянка була ним отримана одночасно з (утриманням позивачкою суміжної земельної ділянки у жовтні 2012 року. Він є власником автомобілю HONDA CR V, державний номер НОМЕР_1 . Має корпоративні права, зокрема є співвласником чотирьох підприємств у Києві і Київській області: ПП "БАСТІОН"; ТОВ "МОТУС АУТОМОТІВ; ТОВ "УКРАЇНСЬКІ КОМПЮТЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ" і ТОВ "ВІП ТЕЛ". Має у власності інше майно. Відповідач є працездатним. Не має інших дітей і родини.

Витрати позивачки з винаймання житла та інші витрати на утримання дітей після розлучення періодично частково сплачувались або відшкодовувались батьком дітей - відповідачем. У квітні 2019 року батько припинив будь-яке фінансування утримання дітей, зокрема перестав сплачувати орендну плату за квартиру в якій проживають діти з матір`ю. Через небажанням батька, договір між батьками про утримання дітей не укладався.

Підсумовуючи вищевикладене та з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.01.2020 року (а.с.238-242 т.3 ), ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 36 514 грн. 42 коп. щомісячно; додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 17 009 грн. 15 коп. щомісячно; додаткові витрати на утримання дітей одноразово в сумі 168 333 грн. 33 коп.; аліменти за минулий час, за період з 25 жовтня 2014 року по 22 травня 2019 року на загальну суму 559 588 грн. 00 коп.; додаткові витрати на утримання дітей за минулий час за період з 25 жовтня 2014 року по 22 травня 2019 року на загальну суму 139 897 грн. 00 коп.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року було відкрито спрощене провадження, в подальшому враховуючи ціну позову, суд своєю ухвалою з занесенням до протоколу судового засідання перейшов до загального розгляду.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 в юридичних особах, а саме: на частку номінальною вартістю 1 183 500,00 грн, що становить 50% статутного капіталу ПП «БАСТІОН»; на частку номінальною вартістю 1 000,00 грн, що становить 50% статутного капіталу ТОВ «МОТУС АУТОМОТІВ»; на частку номінальною вартістю 6 970,00 грн, що становить 34% статутного капіталу ТОВ «УКРАЇНСЬКІ КОМПЬЮТЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ»; на частку номінальною вартістю 50 000,00 грн, що становить 10% статутного капіталу ТОВ «ВІП ТЕЛ»; заборони державному реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника: ПП «БАСТІОН», ТОВ «МОТУС АУТОМОТІВ», ТОВ «УКРАЇНСЬКІ КОМПЬЮТЕРНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та ТОВ «ВІП ТЕЛ»; арешту на квартиру АДРЕСА_4 і належить ОСОБА_2 та обмежити останнього у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.06.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було відмолено.

Позивач не погоджуючись з вказаною ухвалою першої інстанції подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково - ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21.06.2019 року в частині відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на квартиру скасовано та постановлено в цій частині нову ухвалу наступного змісту: заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру, яка належить ОСОБА_2 задовольнити, накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 55,80 кв.м, житловою площею 27,30 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в решті ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 21.06.2019 року залишити без змін.

29.07.2019 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Натха М.С. до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що позивач самостійно прийняла рішення переїхати в м.Одесу з дітьми та з`їхала з квартири по АДРЕСА_1 . Відповідачем жодним чином не чинилися і не чиняться перепони щодо можливості проживання позивачки разом з дітьми у вказаній квартирі без третіх осіб.

З вересня 2015 року відповідач завжди оплачував оренду житла для проживання матері із дітьми та надавав матеріальну допомогу для забезпечення їхнього стану здоров`я, фізичного, духовного і морального розвитку.

ОСОБА_2 приїздив з м.Києва до м.Одеси кожні вихідні протягом всього часу перебування ОСОБА_1 в м.Одесі для побачень зі своїми дітьми, не дивлячись на те, що це погіршувало його матеріальне становище та зумовлювало суттєві перепони у безперешкодному проведені часу зі своїми дітьми.

В подальшому відповідачем була поставлена вимога, щодо переїзду дітей до м.Києва разом з позивачем, оскільки спілкування та проведення часу відповідачем з дітьми ускладнювалося значною відстанню та постійною витратою коштів на поїздки, які могли би сплачуватися для утримання, забезпечення стану здоров`я, фізичного, духовного і морального розвитку дітей.

Представник вказує, що ОСОБА_2 просив позивачку повернутися проживати з дітьми в квартиру, де вони зареєстровані по АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_1 відмовилася, оскільки хотіла що б з нею проживала також і її матір. Так було прийнято спільне рішення щодо оренди чотирикімнатної квартири для проживання позивачки з дітьми та її матір`ю. З того часу діти, позивачка та її мати проживали у АДРЕСА_2 . Варто зазначити, що вартість оренди складає 9000,00 грн на місяць не враховуючи комунальних платежів, що повністю сплачувалися відповідачем.

Представник зазначає, що ОСОБА_2 наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі з огляду на те, що здійснював виплати в погашення заборгованості за виконавчими провадженнями, а також має ще тривалі судові процеси та непогашену заборгованість перед кредитором - ОСОБА_7

ОСОБА_2 має мінливий, нерегулярний дохід, і для виконання усіх обов`язків , що стоять перед ним змушений продавати нерухоме майно, для отримання коштів як на утримання дітей, так і на виконання обов`язків перед кредиторами.

Відповідач розуміючи, що він єдиний хто фактично фінансово та матеріально забезпечує дітей та колишню дружину, завжди надавав кошти на утримання і проживання своїх дітей та позивачки з її матір`ю, в розмірі, що значно перевищує мінімальний гарантований розмір прожиткового мінімуму на дитину, в межах свої фінансових можливостей, та не дивлячись на те, що має складне матеріальне становище, а доводи позивача є такими, що будуються на припущеннях та інформації, що не може вважатися достовірною та підтвердженою належними та допустимими доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (а.с. 29-36 т.2)

01.08.2019 року представник ОСОБА_1 - адвокатом Мащенко А.Г. направив на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог. (а.с.233-232 т.2)

20.08.2019 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Мащенко А.Г. подана через канцелярію суду відповідь на відзив в якому посилається на те, що фінансування на утримання дітей, що надавав відповідач було не достатнім, а з квітня 2019 року взагалі припинив надавати кошти на утримання дітей, а в червні та липні 2019 перерахував по 3000 грн., яких недостатньо на утримання дітей враховуючи те, що вони потребують також лікування. (а.с.2-9 т.3).

23.10.2019 року представник ОСОБА_2 - адвокатом Натха М.С. до суду подане клопотання про скасування заходів забезпечення цивільного позову.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 28.11.2019 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Натхи М.С. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено.

24.01.2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Мащенко А.Г. подана через канцелярію суду заява про уточнення позовних вимог.

18.03.2020 року на адресу електронної пошти суду надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог представника ОСОБА_2 - адвоката Натха М.С., в якій представник просила заяву про уточнення позовних вимог від 21.01.2020 позивача не приймати до розгляду та в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував , з обставин викладених в позові та просив задовольнити.

19.03.2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Мащенко А.Г. подана через канцелярію суду заява про закінчення розгляду справи за відсутності позивача та заперечення на відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 21.01.2020 р.

Представник відповідача - адвокат Натха М.С. в судових засіданнях проти позову заперечувала з обставин викладених у відзиві, просила суд в задоволенні позову відмовити.

19.03.2020 р. представник відповідача в судове засідання не з`явилась про розгляд справи повідомлялась належним чином та своєчасно, подала заяву в якій вказує, що з 12 березня по 03 квітня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі короновірусу. Таке рішення прийнято на засіданні Кабінету Міністрів України, 11.03.2020 року. В зв`язку з чим просила суд провести судове засідання 19.03.2020 без її участі.

Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без участі сторін та їх представників.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, 23.01.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №44. (а.с.15 т.1).

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 24.10.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.24 т.1).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.07.2009 року (т.1 а.с.16) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснювала, що відповідач не приймає участі в утриманні та належному забезпеченні дітей. Матеріально забезпечувати дітей допомагає її брат, її батьки, які будучі на пенсії також вимушені працювати щоб забезпечити належний рівень проживання дітей та сплатити кошти за орендовану квартиру за яку сплачують по 9000 грн. щомісячно. Також суду пояснювала, що син ОСОБА_5 з травня 2010 року по травень 2015 був визнаний інвалідом за діагнозом гострий лімфобластний лейкоз, наслідки якого потребують лікування на даний час та в майбутньому. Дочці ОСОБА_6 , у 2016 році був поставлений діагноз вірусний енцефаліт, а тому діти постійно потребують додаткових витрат, а батько не приймає участі в них.

Свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю позивача суду пояснила, що вона також займається вихованням та утриманням своїх внуків, перебуваючи на пенсії і вона і її чоловік вимушені працювати щоб допомагати доньці утримувати дітей. Батько не приймає належної участі в утриманні дітей. Також пояснювала, що кошти їй надає син, які вона також витрачає на утримання та лікування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Позивач визначаючи суму аліментів, тобто основних витрат на утримання дітей, яка має бути стягнута з відповідача, посилається на додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 р. №780 "Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення".

Зазначений додаток містить перелік обов`язкових для забезпечення життєдіяльності дитини віком від 6 до 18 років: Мінімальний набір продуктів; Мінімальний набір предметів гардеробу; Мінімальний набір текстильної білизни; Мінімальний набір предметів першої потреби, санітарії та ліків; Мінімальний набір товарів культурно- побутового та господарського призначення; Набір житлово-комунальних послуг та зв`язку; Набір побутових послуг; Транспортні послуги; Послуги закладів культури.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 р. №780, до складу Мінімального набору предметів гардеробу для дітей віком від 6 до 18 років крім взуття та одягу входить, зокрема, шкільне приладдя (сумка учнівська, зошити, ручки, підручники, інше). До складу Мінімального набору текстильної білизни входять: ковдри, подушки, простирадла, рушники тощо. До складу Мінімального набору предметів першої потреби, санітарії та ліків: мийні засоби та засоби для чищення, засоби гігієни, предмети «санітарії та ліки. До Мінімального набору товарів культурно-побутового та господарського призначення: посуд, побутові прилади (зокрема телевізор, холодильник, пральна машина, праска, тощо), меблі (шафа, ліжко, стілець, стіл, набір кухонний тощо). До Набору житлово-комунальних послуг та зв`язку: користування житлом - не менше 21 кв.м. на одну особу, водопостачання, електропостачання, газ, опалення, послуги зв`язку. Набір побутових послуг включає, зокрема, ремонт взуття, одягу, побутових приладів, годинників, перукарські послуги, фото послуги, хімчистку та фарбування одягу, ремонт житла. Транспортні послуги включають поїздки міським і приміським автомобільним, залізничним, електротранспортом і метро. Послуги закладів культури: відвідування театрів, кінотеатрів, клубів, музеїв, парків, зоопарків, заповідників, цирків, музичних установ, бібліотек.

До основних витрат, з зазначених у переліку витрат на утримання дітей, який був доданий позивачкою до позовної заяви, відносяться (з розрахунку на двох дітей на місяць): 1. Набір продуктів, включаючи комплексний обід та полуденок у школі - 12 215,00 грн., набір предметі гардеробу (одяг - 8133,33 грн., взуття - 1 866,66, шкільне приладдя, зокрема канцтовари - 250 грн., рюкзак - 225 грн., сумки для взуття - 25 грн та спортивного одягу 25 грн. Разом 10524 грн. 99 коп., набір текстильної білизни - 555,00 грн., набір предметів першої потреби, зокрема ліків і періодичні огляди лікарів - 3306,65 грн.+ набір побутової хімії та засобів для гігієни - 693,33 грн, Разом - 3 999,98 грн.; набір житлово-комунальних послуг та зв`язку (включаючи вартість оренди житла відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 30.07.2019) - 24 500,00 грн., набір побутових послуг (перукарські) - 216,67 грн.; транспортні послуги - 960,00 грн.; послуги закладів культури (відвідування розважальних центрів, кіно, театрів інших культурних і розважальних заходів - 1600 грн. + у школі (екскурсії, відвідування заходів і вистав - 200 грн.). Разом - 1800,00 грн. Разом сума основних витрат на двох дітей на місць складає - 54 771 грн. 64 коп.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні повністю доведено, що діти проживають разом із позивачем.

При цьому відповідачем також доведено, що він приймає участь в утриманні дітей (а.с.182-207 т.2). Відповідачем сплачується по 3000 грн. на утримання двох дітей, однак суд вважає, що коштів визначених відповідачем недостатньо для належного забезпечення та розвитку двох дітей. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей суд враховує матеріальний стан відповідача та критично ставиться до пояснень щодо можливості сплачувати аліменти лише в сумі яку він визначив, виходячи з половини суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого державою.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на необхідність виконань заборгованості за виконавчими провадженнями, а також необхідність погашення заборгованості перед ОСОБА_7 та іншими особами. Разом з тим укладаючи договори позики позичальник повинен розраховувати та необхідність їх повернення. Матеріали справи свідчать про те, що на час укладення договорів позики відповідач був батьком двох дітей і крім повернення позики у нього уже існували зобов`язання по утриманню та забезпеченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей дійсної участі батьків у їх утриманні, беручи до уваги матеріальний стан сторін, та з урахуванням того, що відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей, що не спростовано позивачем разом з тим на думку суду в недостатньому обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісяця, починаючи стягнення з 24.05.2019 і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дітей їх мати є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також враховуючи матеріальне забезпечення дітей та їх стиль та рівень життя, який їм забезпечували батьки з моменту народження.

Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Відповідно до норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позов ОСОБА_1 пред`явлено 24.05.2019 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. В стягненні аліментів за минулий час суд відмовляє, оскільки позивач не надала доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

З наданих суду доказів убачається, що ОСОБА_3 , 2009 р.н., має групу інвалідності з дитинства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2016 році був поставлений діагноз - вірусний енцефаліт та можуть потребувати додаткових витрат, що зумовлені хворобою.

Як убачається зі змісту позову позивач постійні додаткові витрати на двох дітей, на місяць обґрунтовує наступним : благодійний внесок у фонди школи та класу - 750,00 грн. ; репетитор з математики - 1950,00 грн.; спортивні бальні танці (включаючи одяг та взуття для тренувань та для виступів, місячний абонемент клубу танцю і за індивідуальні заняття, внесок до танцювальної спілки інше) - 13 990,42 грн.; відпочинок на канікулах (26 днів на Азовському морі і 11 днів за кордоном) - 5 439,99 грн. Разом постійні додаткові витрати на двох дітей складають на місяць - 22 130.41 грн. Постійні додаткові витрати для ОСОБА_5 , з розрахунку на місяць: футбол - 1641,66 грн., ортопедичні устілки 1441,66 грн., масаж - 1300,00 грн. Разом постійні додаткові витрати для ОСОБА_5 на місяць складають 3 383.32 грн. Одноразові достаткові витрати для двох дітей: Велосипед (2 шт.) - 15 000 грн., телефон мобільний (1 шт.) - 7500 грн., ноутбук (1 шт.) - 30000 грн., Разом 52 500.00 грн. Одноразові додаткові витрати для ОСОБА_5 : операція з нарощування лівої нижньої кінцівки з апаратом Єлізарова - 200 000.00 грн. Сума основних постійних витрат на двох дітей на місць складає - 54771 грн.64 коп., постійні додаткові витрати на двох дітей складають на місяць - 22 130 грн.41 коп., постійні додаткові витрати для ОСОБА_5 на місяць складають - 3383 грн.32 коп., одноразові додаткові витрати для двох дітей, складають - 52 500 гри. і одноразові додаткові витрати для ОСОБА_5 (операція з нарощування лівої нижньої кінцівки з апаратом Єлізарова 200 000 грн.)

До додаткових витрат, з зазначених у доданому до позовної заяви переліку витрат за минулий період, позивач відносить наступні витрати: Фігурне катання - 900-2500 грн. на місяць, спортивні бальні танці - 1000-2000 грн. на місяць, футбол для Тимура 1000-1500 грн. на місяць, літній відпочинок на морі - 24000-42000 грн. на рік. Разом постійні додаткові витрати на двох дітей складали на місяць від 4900 грн. до 9500 грн.

Як вказує позивач одноразові додаткові виграти для ОСОБА_6 (інтенсивна терапія у лютому 2016 р. з діагностуванням вірусного енцефаліту) склали 82 000.00 гри.

Як зазначає сама позивач загалом, за період з жовтня 2014 по травень 2019 року, про здійснені нею витрати на утримання дітей у сумі 2 478 000,00 грн., з них основних на суму 1982 400,00 грн. і додаткових - на суму 495 600,00 грн.

В своєму позові позивач вказує, що частину з зазначених витрат відшкодував відповідач, а саме 952 516,00 грн. Відповідно до її розрахунку з розрахунку 2/3 витрат - недоплата від батька складає 699 485,00 грн., з яких 559 588,00 грн, - основних витрат на утримання дітей і 139 897,00 грн. (п`ята частина) додаткових. Отже, сам зміст позову свідчить про те, що батько приймав участь як в основних так і додаткових витратах на утримання дітей.

Проте позивачем не доведено з покликанням на належні, допустимі і достатні докази, які саме додаткові витрати і у якому обсязі потребують неповнолітні діти. Зокрема, не надано доказів на підтвердження вартості фігурного катання, бальних танців, а за наданої суду квитанції убачається що у вказаних витратах приймає участь і батько (а.с.171), футболу, також вартості путівки до лікування, масажу тощо. Благодійний внесок в школу, кошти на репетитора з математики, покупка велосипедів, мобільного телефону, ноутбуку взагалі не можна вважати, що це є додатковими витратами на дітей відповідно до ст.185 СК України.

Вартість одноразової операції з нарощування лівої нижньої кінцівки за апаратом ОСОБА_11 на суму 200 000 грн. на час розгляду справи не підтверджена належними доказами, як і не підтверджено необхідності її проведення саме наразі.

Додаткові витрати на утримання дітей за минулий час також за період з 25.10.2014 по 22.05.2019 на суму 139 897 грн. не підтверджені належними доказами.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей задоволенню не підлягають.

Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 1200 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. 181-182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 19, 81, 133, 141, 223, 258, 265, 279, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, громадянина України, місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісяця, починаючи стягнення з 24.05.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, громадянина України, місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1200 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко