справа № 208/5877/20
№ провадження 6/208/157/20
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

За участю: секретаря Корнієнко К.Є.,

розглянув матеріали подання приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича «про оголошення розшуку боржника», -

встановив:

03 вересня 2020 року приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович звернувся із поданням «про оголошення розшуку боржника», у якому прохає суд оголосити розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 .

У своєму поданні заявник посилається на те, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича знаходиться виконавче провадження № 56461058 з примусового виконання судового наказу № 1-374/11 виданого 22.10.2015 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Станом на теперішній час, вимоги виконавчого документу боржником не виконані, місце його знаходження не відоме. Без необхідної інформації та документів неможливо провести виконавчі дії, для реального виконання рішення суду, від виконання рішення суду ухиляється.

У своєму поданні приватний виконавець посилається на ч.1 ст. 438 ЦПК України, відповідно до якої розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення ухвалюється судом іменем України і є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»). Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В свою чергу, ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує Боржника своєчасно з`являтися на вимогу виконавця. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

В судове засідання сторони не з`явились, причини не явки не повідомили.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України

Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович із поданням «про оголошення розшуку боржника», у якому прохає суд оголосити розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце мешкання: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича знаходиться виконавче провадження № 56461058 з примусового виконання судового наказу № 1-374/11 виданого 22.10.2015 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

До матеріалів подання приватним виконавцем Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем надано:

-копія заяви про відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусовою виконання рішення суду ТОВ «Адатранссервіс» №1085 від 21.05.2018 р.;

-копія виконавчого листа Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №11 374/11 від 22.10.2015;

-копія постани про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2018;

-копія постанови про арешт майна боржника від 23.05.2018р.;

-копія виклику приватного виконавця за вихідним № 01-29/1231 від 23.05.2018 р.;

-копія постанови про арешт коштів боржника від 01.06.2018р.;

-копія постанови про арешт коштів боржника від 17.07.2018р.;

-копія акту приватного виконавця.;

-копія відповіді ГУ Держпраці від 11.06.2018 р.;

-копія відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 13.06.2018 р.

-копія відповіді державної прикордонної служби України від 19.06.2018 р.;

-копія відповіді ГУ Держгеокадастру від 12.06.2018 р.;

-копія відповіді з ТСЦ 1242 від 29.05.2018 р.;

-копія відповіді ГУ Держпродспоживслужби від 06.06.2018 р.;

-копія відповіді ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.06.2018 р.;

-копія відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,

-УДМС України в Дніпропетровській області від 21.06.2018 р.;

-копія відповіді AT «Укрексімбанк» від 20.07.2018 р.;

-копія відповіді АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 19.07.2018 р.;

-копія відповіді ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 23.07.2018 р.;

-копія відповіді AT «Ощадбанк» від 23.07.2018 р.;

-копія відповіді АТ «ОТП Банк» від 27.07.2018 р.;

-копія відповіді AT «УкрСиббанк» від 17.08.2018 р.;

-копія відповіді АТ «Альфа-Банк» від 24.07.2018 р.;

- копія ухвали Заводського районного суду міста Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року.

Приватним виконавцем, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано запити до ДФС України, ПФ України, Кам`янського МЦЗ. Згідно відповідей отриманих з вищевказаних установ боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, рахунки в установах банків відсутні, в Кам`янському МЦЗ на обліку, як отримувач державної допомоги по безробіттю не перебуває.

Суд вважає, що приведена вище інформація, а саме зазначені дії в межах виконавчого провадження не свідчать саме про ухилення від виконання рішення судів і такі дії, не є свідомими, та жодним доказом не підтверджено взагалі обізнаність боржника ОСОБА_2 про наявність зобов`язання.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України N 16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року та "Іммобільяре Саффі проти Італії".

Так, у пункті 40 рішення в справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) зазначається, що "…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін".

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене "пілотне" рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

З урахуванням такої позиції Європейського суду суд зважає при цьому також на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Судом встановлено, що заборгованість боржником не сплачуються. Встановити місце перебування боржника не виявляється можливим. За адресами можливого місця перебування, що відомі державному виконавцю боржника не виявлено, що перешкоджає виконанню рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання (знаходження) боржника за виконавчими документами державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (знаходження) боржника чи місцем знаходження його майна, або за місцем проживання (знаходження) стягувача. Розшук громадянина-боржника, здійснюють органи внутрішніх справ. Ухвала про розшук обов`язкова до виконання.

Враховуючи викладене та оскільки розшук боржника можливий у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника-фізичної особи, проте всупереч цьому, виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, доказів щодо відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, відомостей про обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця про розшук боржника.

Відмова у задоволенні подання не є перешкодою для повторного та своєчасного звернення державного виконавця до суду з аналогічним поданням.

Керуючись ст.ст. 438 ЦПК України, 36 ЗУ «Про виконавче провадження», суд-

постановив:

У задоволені подання приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича «про оголошення розшуку боржника» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі Апеляційного скарги в 15-денний термін з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Івченко Т. П.