Провадження №22-ц/812/1631/20
П О С Т А Н О В А
13 жовтня 2020 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,
за участі боржника ОСОБА_1 , її представника адвоката Бєліка С.В., представника стягувача Скрипниченко Н.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу №2-515/10 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу, яку постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Сухаревич Зінаїди Миколаївни у приміщенні цього суду 17 лютого 2020 року, повний текст якої складений того ж дня, постановлену за заявою Акціонерного товариства «Мегабанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості і неустойки та звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження,
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2008 р. Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк»), правонаступником якого є АТ «Мегабанк», звернулося з позовом, який неодноразово уточнював, до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.
Посилаючись на зазначене, ПАТ «Мегабанк» просило розірвати Кредитний договір, стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 160140 грн. 73 коп. кредитного боргу, звернути стягнення на предмет застави з наданням прав зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ та реалізації будь-якій особі за найвищою запропонованою ціною, стягнути з ОСОБА_3 13 771 грн. 40 коп. штрафу та відшкодувати 1777 грн. 62 коп. судових витрат.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2010 р. позов задоволено. Кредитний договір достроково розірвано, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 160140 грн. 73 коп. кредитного боргу, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Mazda модель 3 1.6, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2007 р. випуску, стягнуто з ОСОБА_3 13 771 грн. 40 коп. штрафу, та з кожного по 901 грн. 31 коп. судових витрат.
У січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 27 квітня 2015 р. залишена без задоволення.
ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на вказане заочне рішення, яка ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 р. була відхилена, а заочне рішення залишено без змін.
У листопаді 2019 р. АТ «Мегабанк» звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС) перебувало виконавче провадження ВП № 44986702, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-515 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 30 липня 2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160 140 грн. 73 коп. 01 червня 2016 р. державним виконавцем Заводського ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області. При цьому заявник не отримував ні постанову про відкриття виконавчого провадження, ні постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого документа від Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області. 13 червня 2018 р. стягувачем було направлено запит до Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області з проханням розшукати та направити на адресу стягувача виконавчий лист, на який 22 червня 2018 р. Миколаївським районним відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було надано відповідь, що 13 червня 2016 р. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. 19 липня 2018 р. стягувачем направлено запит до Заводського ВДВС з проханням повідомити, чи повертався на адресу відділу вищевказаним виконавчим лист, на що 26 листопада 2018 р. було отримано відповідь про те, що виконавчий лист до відділу не надходив, згідно даних АСВП на виконанні не перебуває. Згідно журналів вхідної кореспонденції Миколаївського ЦРВ АТ «Мегабанк», Херсонського ЦРВ АТ «Мегабанк» та АТ «Мегабанк» (м. Харків) постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист за період з 01 червня 2016 р. по теперішній час до банку не надходили. 18 лютого 2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва винесено ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-515/10, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160 140 грн. 73 коп. 13 червня 2019 р. державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області Магдун В.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, яке отримане банком 29 липня 2019 р. Підставою повернення зазначено пред`явлення виконавчого листа не за місцем виконання. 11 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Кукоара К.Ю. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке отримане банком 11 вересня 2019 р. Підставою повернення зазначено, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Посилаючись на викладене, АТ «Мегабанк» просило суд поновити пропущений строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа №2-515/10, виданого 21 березня 2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160140 грн. 73 коп., до виконання.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 р. заяву АТ «Мегабанк» задоволено.
Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-515/10 провадження № 6/487/41/19, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 21 березня 2019 р. про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 160140,73 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що обставини, вказані стягувачем в заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, підтверджені доказами та свідчать про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутись до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, а тому наявні підстави вважати, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог закону заява АТ «Мегабанк» розглянута без участі боржника ОСОБА_1 , яка не повідомлялась про час судового засідання, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 не отримувала. Представник боржника зазначив, що стягувач не довів поважність причин пропуску строку з 01 червня 2016 року по 11 листопада 2019 року більш ніж 3 роки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Мегабанк» просить залишити судове рішення без змін. А скаргу боржника ОСОБА_1 без задоволення.

Відзив мотивований тим, що вимоги скарги є незаконними, необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам матеріального та процесуального права і не підлягають задоволенню. У стягувача виникають сумніви щодо твердження апелянта та його представника про несвоєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи № 2-515/10 та результати її розгляду, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень представник ОСОБА_1 адвокат Бєлік С.В. неодноразово приймав участь протягом 2019-2020 років у судових засіданнях Заводського районного суду у цій справі, а в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що в судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. На адресу боржника за цей період часу неодноразово надсилались документи судового та виконавчого проваджень відповідно до норм діючого законодавства. Представник стягувача звертає увагу на те, що кредитний договір № 273-14П/2007 від 01 жовтня 2007 року підписаний сторонами, які досягли згоди зі всіх істотних умов, боржник на теперішній час фактично безплатно користується чужими грішми, що суперечить нормам ЦК, тоді як виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення боржника ОСОБА_1 , її представника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи та перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

В силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 обґрунтовує, в тому числі тим, що боржник ОСОБА_1 не була повідомлена судом про час та місце судового засідання, а копія судового рішення їй не направлялась.

Колегія суддів вважає такі аргументи доведеними.

Як визначено частиною 3 статті 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно із матеріалами справи заяву стягувача АТ «Мегабанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання судом призначено до розгляду у судовому засіданні, з повідомленням сторін на 17 лютого 2020 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Між тим, матеріал справи не містять будь-яких доказів повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання в порядку, визначеному статтями 128, 130 ЦПК України.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не була повідомлена про час та місце судового засідання в порядку, визначеному статтями 128, 130 ЦПК України, що в силу положень частини 3 статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення у справі.

Щодо вирішення заяви стягувача по суті колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічна норма містилась у частині 1 статті 14 ЦПК України 2004 року.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва на підставі заочного рішення цього ж суду від 27 квітня 2010 р. було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» 160140 грн. 73 коп. заборгованості за кредитним договором (том 2, а.с. 84).

18 квітня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ Іскяндеревою А.Ф. відкрито виконавче провадження № 43006112 щодо стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Мегабанк» 160140,73 грн. заборгованості за кредитним договором (том 4, а.с. 6).

09 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Барабановою О.В. на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 44986702 (том 2, а.с. 81).

01 червня 2016 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Єлькіною О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (том 2, а.с. 82).

Згідно із відповіддю Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 22 червня 2018 року 13 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з тим, що виконавчий документ був пред`явлений до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення (том 2, а.с. 85).

19 липня 2018 року стягувачем направлено запит до Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області з проханням повідомити, чи повертався на адресу відділу вищевказаний виконавчий лист.

26 листопада 2018 року від Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області на вищевказаний запит отримано відповідь про те, що виконавчий лист до відділу не надходив, згідно даних АСВП на виконанні не перебуває (том 2, а.с. 86).

Як повідомив заявник, згідно даних журналів вхідної кореспонденції виконавчий лист та постанова про повернення виконавчого документа стягувача до АТ «Мегабанк» не надходили.

18 лютого 2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва винесено ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2-515/10, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160 140 грн. 73 коп. (том 4, а.с. 5).

13 червня 2019 р. державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області Магдун В.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке отримане банком 29 липня 2019 р. Підставою повернення зазначено пред`явлення виконавчого листа не за місцем виконання (том 4, а.с. 3).

11 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Кукоара К.Ю. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке отримане банком 11 вересня 2019 р. Підставою повернення зазначено, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (том 4, а.с. 4).

Посилаючись на викладене, АТ «Мегабанк» просило суд поновити пропущений строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа №2-515/10, виданого 21 березня 2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160140 грн. 73 коп., до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до частини 1 ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу судом - 30 липня 2010 року (том 2, а.с. 84), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

При видачі виконавчого листа у даній справі зазначений строк пред`явлення його до виконання три роки.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» також у редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу судом, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З 09 березня 2011 року набрав чинності Закон «Про внесення змін до закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04 листопада 2010 №2677-VI.

Згідно з пунктом 2 частини 1статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на час відкриття виконавчого провадження № жовтня 2014 року (том 2, а.с. 81), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у зазначеній редакції строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону №2677-VI, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

В силу частин 1 та 4 статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, поширення норм закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист виданий 30 липня 2010 року, тобто строк пред`явлення виконавчого листа до виконання тривав до 31 липня 2013 року. Відповідно до постанови державного виконавця Заводського РВ ДВС Миколаївського міського управління юстиції у ВП № 44986702 виконавче провадження відкрито 09 жовтня 2014 року (том 2, а.с. 81).

У матеріалах справи немає інформації про оскарження ОСОБА_1 постанови державного виконавця Заводського РВ ДВС Миколаївського міського управління юстиції у ВП № 44986702 про відкриття виконавчого провадження від 09 жовтня 2014 року.

Згідно з постановою головного державного виконавця Заводського РВ ДВС Миколаївського міського управління юстиції у ВП № 44986702 від 01 червня 2016 року виконавче провадження закінчено, виконавчий документ направлений для подальшого виконання до Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ( том 2, а. с. 82).

Згідно повідомлення Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області постановою державного виконавця від 13 червня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-515/10, виданим 30 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Мегабанк» 160140,73 грн. боргу, у зв`язку із пред`явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем виконання рішення.

З урахуванням наведених фактичних обставин та вимог закону після пред`явлення виконавчого листа до виконання у 2014 році відбулося переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, цей строк поновився після прийняття державним виконавцем постанови від 13 червня 2016 року і, відповідно, закінчився 14 червня 2019 року.

Тобто на день повернення стягувачу дубліката виконавчого листа державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області Магдун В.І. на підставі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із його пред`явленням не за місцем його виконання (29 липня 2019 р.) та на день повторного пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання у Центральний відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання був пропущений.

Наведені вище обставини справи та докази свідчать про те, що оригінал виконавчого листа № 2-515/10, виданий 30 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Мегабанк» 160140,73 грн. боргу, стягвачу у 2016 році повернутий не був, тобто втрачений при пересиланні. В подальшому для поновлення своїх прав АТ «Мегабанк» вимушений був звертатися до суду для отримання дубліката виконавчого листа.

Дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що обставини, вказані стягувачем в заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, підтверджені доказами та свідчать про наявність об`єктивних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутись до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, а тому наявні підстави вважати, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин, оскільки виконавчий лист був втрачений при пересиланні органами державної виконавчої служби.

Відтак, заява стягувача підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга будь-яких аргументів на спростування доводів заявника щодо поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не містить, тоді як, як зазначено вище, через втрату виконавчого листа при пересиланні стягувач вимушений був витрачати час на з`ясування цієї інформації та отримання дублікату, що призвело до пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, які є поважними.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки скасування ухвали суду першої інстанції не призвело до задоволення вимог апеляційної скарги, відсутні передбачені ст. 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2020 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Мегабанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості і неустойки та звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження задовольнити.

Поновити строк, пропущений для пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа по справі № 2-515/10 (провадження № 6/487/41/19), виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 21 березня 2019 р. про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 160140,73 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________________________

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2020 року