________ ___ _МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ______ ____
Справа №521/8121/20
Пр. №2/521/2617/20
01 жовтня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Карачковському П.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про захист прав споживачів, розірвання договору страхування та стягнення коштів,
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» (далі ПрАТ «Ренесанс Життя»), посилаючись на те, що 29 червня 2011 року на підставі її заяви на укладення договору страхування життя, відповідно до діючих на той час Правил добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» від 07 травня 2009 року, які зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг 10 червня 2009 року за № 0190388, між нею та ПрАТ «Ренесанс Життя» було укладено договір страхування, який у відповідності до Правил страхування посвідчено страховим полісом № ПГ036825 від 29 червня 2011 року.
Зазначала, що поліс добровільного страхування життя є підтвердженням факту укладення Договору страхування відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про страхування».
Строк страхування за всіма програмами 30 років, періодичність сплати страхових внесків один раз на рік, сума премій за всіма програмами 3037,40 грн., початок дії полісу 29 червня 2011 року, кінець полісу 28 червня 2041 року.
Позивачка зазначала, що 29 червня 2012 року між нею та відповідачем було підписано додаткову угоду до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року, за умовами якої сума страхового платежу (з урахуванням індексації) за страхування основних та додаткових ризиків становила 3177,38 грн., періодичність сплати страхових внесків один раз на рік.
Крім того, 29 червня 2014 року вона та відповідач також підписали додаткову угоду до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року, за умовами якої сума страхового платежу (з урахуванням індексації) за страхування основних та додаткових ризиків становила 3495,73 грн., періодичність сплати страхових внесків один раз на рік.
Вказувала, що за умовами договору, вона була зобов`язана сплачувати страхові платежі, а відповідач зобов`язався надати позивачу фінансову послугу у вигляді страхування життя та здійснення страхової виплати у випадку, передбаченому договором, а також сплатити 4% гарантованого інвестиційного прибутку.
Відповідно до п. 13.2.1. Правил страхування, вона була зобов`язана сплачувати страхові внески в розмірі та в строки, встановлені договором страхування.
- в 2011 році 3037,40 грн., що підтверджується підписаною сторонами додатковою угодою від 29 червня 2012 року до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року;
- в 2012 році 3177,38 грн., що підтверджується квитанцією від 07 червня 2012 року;
- в 2013 році 3177,38 грн., що підтверджується квитанцією від 25 червня 2013 року;
- в 2014 році 3495,73 грн., що підтверджується квитанцією від 03 червня 2014 року;
- в 2015-2016 роках було сплачено по 3495,73 грн.
Зазначала, що факт відсутності у неї заборгованості по оплаті чергових платежів за договором страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року також підтверджується її листуванням з ПрАТ «Ренесанс Життя» за період 2011-2016 роки, повідомленнями про розподіл додаткового інвестиційного доходу та збільшення розміру страхової суми, пропозиції щодо укладення додаткових угод та внесення змін до чинного договору.
В травні 2017 року на сайті ПрАТ «Ренесанс Життя» було розміщено повідомлення про те, що 27 квітня 2017 року зборами акціонерів ПрАТ «Ренесанс Життя» було прийнято рішення про передачу клієнтського портфелю до ПрАТ «СК «Форте Лайф» та зазначено, що останнє прийняло на себе зобов`язання за всіма діючими накопичувальними договорами страхування життя на умовах, зазначених в договорах страхування.
З телефонної розмови з робітниками ПрАТ «СК «Форте Лайф» позивачці стало відомо, що договір страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 рок, укладений між нею та ПрАТ «Ренесанс Життя», ПрАТ «СК «Форте Лайф» не передавався.
Вказувала, що жодних угод вона з ПрАТ «СК «Форте Лайф» не укладала.
Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 01 червня 2017 року № 2182 на підставі заяви ПрАТ «Ренесанс Життя» про анулювання ліцензії № 26/05 від 26 травня 2017 року, було прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг в частині проведення добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» .
Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 3773 від 15 вересня 2017 року на підставі заяви ПрАТ «Ренесанс Життя», останнє було виключено з Державного реєстру фінансових установ, хоча за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Ренесанс Життя» не перебуває в процесі припинення.
Отже, за думкою позивачки, зобов`язання за укладеними нею договорами страхування несе ПрАТ «Ренесанс Життя», оскільки договори страхування будь-яким іншим страховим компаніям не передавались, ПрАТ «Ренесанс Життя» існує, проте не здійснює страхову діяльність.
Позивачка вважає, що за відсутності відповідної ліцензії відповідач не може виконувати умови договорів страхування, тому коли наступить строк виплати страхових сум, то вона не зможе отримати належне їй страхове відшкодування.
Ухвалою суду від 27 травня 2020 року по справі було відкрито провадження, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 52-53).
Позивачка та її представник, який діє на підставі ордеру від 12 серпня 2020 року, в судове засідання не з`явилися, надавали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження та ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 76, 79, 82).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 55, 73, 74).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 67, розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України та Законом України «Про страхування», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між сторонами на підставі заяви позивачки на страхування життя та Правил добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» від 07 травня 2009 року, які зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг 10 червня 2009 року за № 0190388, було оформлено поліс добровільного страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року, який відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням факту укладення Договору страхування (а.с. 11, 20-39).
Строк страхування за всіма програмами 30 років, періодичність сплати страхових внесків один раз на рік, сума премій за всіма програмами 3037,40 грн., початок дії полісу 29 червня 2011 року, кінець полісу 28 червня 2041 року.
Встановлено, що 29 червня 2012 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року, за умовами якої сума страхового платежу (з урахуванням індексації) за страхування основних та додаткових ризиків становила 3177,38 грн., періодичність сплати страхових внесків один раз на рік (а.с. 12).
29 червня 2014 року між сторонами було підписали додаткову угоду до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року, за умовами якої сума страхового платежу (з урахуванням індексації) за страхування основних та додаткових ризиків становила 3495,73 грн., періодичність сплати страхових внесків один раз на рік (а.с. 13).
Зі змісту умов договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року та додаткових угод від 29 червня 2012 року та від 29 червня 2014 року вбачається, що позивачка була зобов`язана сплачувати страхові платежі, а відповідач зобов`язався надати їй фінансову послугу у вигляді страхування життя та здійснення страхової виплати у випадку, передбаченому договором, а також сплатити 4% гарантованого інвестиційного прибутку.
- в 2011 році 3037,40 грн., що підтверджується підписаною сторонами додатковою угодою від 29 червня 2012 року до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року;
- в 2012 році 3177,38 грн., що підтверджується квитанцією від 07 червня 2012 року;
- в 2013 році 3177,38 грн., що підтверджується квитанцією від 25 червня 2013 року;
- в 2014 році 3495,73 грн., що підтверджується квитанцією від 03 червня 2014 року;
- в 2015-2016 роках було сплачено по 3495,73 грн.
Інших доказів сплати позивачкою страхових внесківп, останньою суду не надано.
Встановлено, що в травні 2017 року на сайті ПрАТ «Ренесанс Життя» було розміщено повідомлення про те, що зборами акціонерів ПрАТ «Ренесанс Життя» від 27 квітня 2017 року було прийнято рішення про передачу клієнтського портфелю до ПрАТ «СК «Форте Лайф» та зазначено, що ПрАТ «СК «Форте Лайф» прийняла на себе зобов`язання за всіма діючими накопичувальними договорами страхування життя на умовах, зазначених в договорах страхування життя.
Позивачка вказувала, що у телефонній розмові ПрАТ «СК «Форте Лайф» повідомив її про те, що договір страхування, укладений між нею та відповідачем, до ПрАТ «СК «Форте Лайф» не передавався, пропозиції щодо укладення між останнім та позивачкою будь-яких додаткових угод до договору страхування життя № ПГ036825 від 29 червня 2011 року не поступало.
Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 01 червня 2017 року № 2182 на підставі заяви ПрАТ «Ренесанс Життя» про анулювання ліцензії № 26/05 від 26 травня 2017 року, було прийнято рішення про анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг в частині проведення добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» (а.с. 40-41) .
Розпорядженням Нацкомфінпослуг № 3773 від 15 вересня 2017 року на підставі заяви ПрАТ «Ренесанс Життя», останнє було виключено з Державного реєстру фінансових установ(а.с. 42-43).
Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Ренесанс Життя» в процесі припинення не перебуває (а.с. 47-50).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя.
Згідно ст. 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.
Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані зокрема з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).
Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ст. ст. 653, 654 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Статтею 997 ЦК України передбачено, що договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: 1) закінчення строку дії; 2) виконання страховиком зобов`язань перед страхувальником у повному обсязі; 3) несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред`явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору; 4) ліквідації страхувальника - юридичної особи або смерті страхувальника - фізичної особи чи втрати ним дієздатності, за винятком випадків, передбачених статтями 22, 23 і 24 цього Закону; 5) ліквідації страховика у порядку, встановленому законодавством України; 6) прийняття судового рішення про визнання договору страхування недійсним; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 840,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».
Керуючись ст. ст.15, 16, 652, 980, 983 ЦК України, ст. ст. 6, 18, 28, 43 Закону України «Про страхування», ст. ст. 4, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» про захист прав споживачів, розірвання договору страхування та стягнення коштів задовольнити частково.
Договір добровільного страхування життя, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Ренесанс Життя» № ПГ036825 від 29 червня 2011 року розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 09 жовтня 2020 року.
Суддя: О.М. Сегеда