Справа №: 272/1323/19
Провадження № 2/272/53/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Брагіна В.І.,

з участю секретаря судових засідань - Хитоніної М.С.,

за участю предствника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд,-

встановив:

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Городківської сільської радии Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. Позивачка, як спадкоємиця майна померлого, звернулась до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області з проханням виділити в натурі на місцевості їй, земельну частку (пай) в розмірі - 3,94 в умовних кадастрових гектарах із земель переданих у колективну власність ВАТ «Червонське», яка розташована на території Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області. 28.08.2019 року позивачка отримала лист від Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області, в якому її повідомлено про те, що питання не може бути вирішено Червоненською селищною радою.Вважає,що має право на земельну ділянку,оскільки 14.02.1996 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу трактористом ВАТ «Червоне». На підставі рішень Червоненської селищної, Великомошковецької та Маломошковецької сільських рад Відкритому акціонерному товариству «Червонське» було передано 2514,2 га землі у колективну власність для сільськогосподарського використання. 03.07.1996 Державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ-01- 27№000025 було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1 та видано ВАТ «Червонське». Незважаючи на те, що чоловік позивачки був членом ВАТ «Червонське» на момент отримання відкритим акціонерним товариством «Червонське» Державного акту на право колективної власності на землю - його помилково не було включено в списки громадян, які мають право на земельну частку (пай) під час розпаювання земель. На її думку спадкодавець - ОСОБА_3 набув майнове право на земельну частку (пай), оскільки за своє життя працював в сільськогосподарському підприємстві ВАТ «Червонське», однак помилково не був включений в списки громадян, які мають право на земельну частку (пай), не отримав сертифікат на земельну частку (пай), і не реалізував своє право на паювання, не набув права власності, оскільки не отримав державний акт та не провів його державної реєстрації. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай), оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

У судове засідання позивачка не з`явилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обґрунтувавши наведеними у позовній заяві обставинами.

Від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести в його відсутність, зазначає, що позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації юридичної особи ВАТ «Червонське».

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування.

Відповідно до п.17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай), отриманні громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 12 ч. 1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка передувала у шлюбі зі спадкодавцем, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 28,29,33,34,35). ОСОБА_3 працював у ВАТ «Червонське» з 14.02.1996 по 11.12.1997 (а.с. 26). На підставі рішень Червоненської селищної, Великомошковецької та Маломошковецької сільських рад Відкритому акціонерному товариству «Червонське» відповідно від 16.04.1996р. №31, від 29.03.1996р. №6, від 17.04.1996р. було передано 2514,2 га землі у колективну власність для сільськогосподарського використання. 03.07.1996р. Державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ-01- 27№000025 було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1. та було видано ВАТ «Червонське». До Акту є Додаток 1 список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. 23.04.1996р. відбулись загальні збори членів ВАТ «Червоне» на яких відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за № 720/95 було вирішено створити комісію по паюванню земель. Створеній комісії було доручено прийняти участь в обчисленні розміру земельної частки (паю) та підготувати документацію по паюванню земель на затвердження в Андрушівській райдержадміністрації. 26.06.1996р. в Житомирській філії Інституту землеустрою Української академії аграрних наук було замовлено документацію по паюванню земель, переданих у колективну власність ВАТ «Червонське». 05.07.1996р. на загальних зборах уповноважених були затвердженні Уточненні списки співвласників ВАТ «Червонське», які мають право на земельну частку (пай) при паюванні земель і які містяться в додатку до Державного акту серії ЖТ-01-27№000025. Кількість співвласників склала 522 людини. Розпорядженням голови Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області від 24.07.1996р. №230 «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю)» було затверджено кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 522 людини, а також 5 чоловік для створення резервного фонду земельних часток паїв. Всього для розрахунку -527 чоловік. 27.04.1997р., 30.03.1997р. та 24.27.1996р. до уточнених списків членів ВАТ «Червонське», які мають право на земельну частку (пай) вносились зміни, однак спадкодавець у вищевказані списки включений не був (а.с. 38-41,42-57).

При зверненні до суду з вказаним позовом та під час розгляду справи позивачкою та її представником не зазначено та не надано доказів того, що спадкодавець за життя звертався до ВАТ «Червонське» з заявою про включення його у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), як помилково не внесеного; не зазначено та не надано доказів того, що позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка; не зазначено та не надано доказів щодо кола спадкоємців і не заявлено клопотань щодо витребування вищевказаних доказів. Клопотання стосовно наявних у позивача труднощів щодо надання цих доказів та клопотання про витребування цих доказів судом у підготовчому судовому засіданні заявлено позивачем не було. Крім того позивачка просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, однак зі змісту позовних вимог, пояснень представника позивачки та наданих письмових доказів вбачається, що спадкодавець за життя мав би право на земельну частку (пай), а не право власності на земельну ділянку.

Згідно правової позиції ВСУ висловленої під час розгляду справи №6-472цс15 до 02.05.2009 року відповідно до ст. 125 ЗК України право власності виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації. Державну реєстрацію правовстановлюючих документів проводили територіальні органи Держкомзему. Згідно з положеннями ст. 126 ЗК України, документ, який підтверджував право власності у період до 02.05.2009 року був державний акт трьох видів: 1) державний акт на право приватної власності на землю; 2) державний акт на право власності на землю; 3) державний акт на право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено,що жодного з вищевказаних документів за життя спадкодавець не отримав,тому підстави для визнання за спадкоємцями права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.13,80,81,89,141, 259,264, 265, 268, 272, 273,280-281,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2020 року.

Суддя:В. І. Брагін