КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 367/8249/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Лапчевської О.Ф.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П.,

у цивільній справі №367/8249/19 за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

в с т а н о в и л а:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

У ході розгляду справи представником позивача - Тарановим С.І. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 14 об`єктів нерухомого майна, належних відповідачу, та заборони ОСОБА_2 відчужувати право власності третім особам шляхом продажу, дарування, безоплатної передачі або будь-яким іншим способом вищезазначене нерухоме майно.

З посиланням на те, що враховуючи характер поведінки відповідача,невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього рішення суду, оскільки ОСОБА_2 матиме змогу відчужити належне йому нерухоме майно.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2020 року у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Посилаючись на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заяви, оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку позивача встановлювати ринкову вартість майна, на яке вимагається накласти арешт. Позивач вважала, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких вона просить суд, є співмірними із заявленими позовними вимогами та сприятимуть ефективному відновленню порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Скаржником 02 вересня 2020 року подано до Київського апеляційного суду заяву про закриття провадження у справі №367/8249/19 в порядку п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з посиланням на те, що 21.08.2020 року ним подано до Ірпінського міського суду Київської області заяву про відмову від позову.

Разом з тим, указана заява задоволенню не підлягає, оскільки в провадженні Київського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга представника позивача на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2020 року щодо вжиття заходів забезпечення позову. Цивільна справа №367/8249/19 по суті в межах даного апеляційного провадження не переглядається.

Крім того, правовою підставою для закриття провадження у справі в порядку п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є відмова позивача від позову, яка прийнята судом. Між тим, заява про відмову від позову до Київського апеляційного суду позивачем не подавалася. До заяви про закриття провадження у справі долучена копія заяви про відмову від позову, адресована Ірпінському міському суду Київської області, без результатів вирішення судом першої інстанції відповідної заяви.

Заява про відмову від апеляційної скарги позивачем до Київського апеляційного суду також не подавалася.

Відтак,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2020 року підлягає розгляду у загальному порядку.

Учасники справи про день, місце і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (висновок Верховного Суду, постанова №6-846цс16 від 17.10.2018 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції з урахуванням положень норм ЦПК України, а також Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказував, що заявником не доведено співмірність обраних заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Зазначаючи також, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 202847039 від 04.03.2020 року, відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2019 року у кримінальній справі № 760/4438/19 накладено арешт на 12 із 14 належних відповідачу ОСОБА_2 об`єктів нерухомого майна на які заявник просить суд накласти арешт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ОСОБА_2 об`єктивно не має можливості відчужувати майно у власність інших осіб за наявності арешту у кримінальній справі № 760/4438/19. Відтак, ризики невиконання рішення суду або утруднення захисту прав заявника на даний момент відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги з посиланням на судову практику Верховного Суду у справі №902/402/18 про те, що співрозмірність позовних вимог та заходів забезпечення позову полягає не у співмірності вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, та ціни позову, а передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, то вони, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та матеріалах справи.

Так, предметом розгляду судом касаційної інстанції у справі №902/402/18 було вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії, а предметом позову було визнання недійсними результатів проведеної процедури закупівлі та договору про закупівлю, тобто спір мав немайновий характер(не мав визначеної ціни позову).

У зв'язку з викладеним, касаційний суд в порядку господарського судочинства дійшов висновку про те, що суду, визначаючи співмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, варто встановити співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів.

Між тим, у даному випадку, звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів у сумі 556 717,45 грн., та вимагаючи у порядку забезпечення позову накладення арешту на 14 об`єктів нерухомого майна, що належать відповідачу, позивач в силу положень ч. 3 ст.150 ЦПК України зобов`язаний був довести співмірність обраного заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, яка в даному випадку, враховуючи майновий характер спору, полягає у відповідності вартості нерухомого майна, на яке вимагається накласти арешт, ціні позову.

Однак, будь-яких документів, з яких суд міг би встановити дотримання позивачем критерію співмірності, скаржником суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372,374,375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 09 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: