КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/360/19 Головуючий у 1 інстанції - Потабенко Л.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7478/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщені Київського апеляційного суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року

в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року задоволено повністю позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 26 920 грн.00 коп., - як відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (втрати годувальника), 11 917 грн. 82 коп. пені, 4 167 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 1 102 грн. 00 коп. 3% річних, 11800 грн. 00 коп. витрати пов`язані з правничою допомогою, а всього стягнути 55 906 грн. 91 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" судовий збір в розмірі 768 гривні 40 коп. на користь Державної судової адміністрації України.

В апеляційній скарзі представник Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

22 червня 2020 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року без змін.

Також представник позивача просить здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2400, 00 грн. у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 02 лютого 2014 року на 47 км. автодороги «Фастів-Канів» відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд транспортного засобу «Nissan Х-Trail» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 4 (а.с. 5).

26 квітня 2014 року постановою старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС України в Київській області закрито кримінальне провадження № 0000028 від 03 лютого 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за відсутністю в діянні водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення (а.с. 97-102).

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 13), та у них є троє спільних дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 (а.с. 10-12).

З витягу з сайту МТСБУ вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Х-Trail», з номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», поліс серії АС №8015211(а.с. 20).

14 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просила здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 02 лютого 2014 року, в наслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди, а саме відшкодування моральної шкоди в розмірі 14 616 грн., відшкодування понесених витрат на поховання 17 530 грн., відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, що належить утриманцям померлого - його неповнолітнім дітям, у зв`язку із втратою годувальника 70 768 грн. (а.с. 6).

З копії листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 3198 від 12 червня 2017 року вбачається, що відповідач розрахував наступний розмір відшкодування: 14616 грн. - витрати на поховання, 14616 грн. - моральна шкода (дружина та діти), відшкодування утриманцям (дітям) - 36 мін. заробітних плат * 1218 грн. = 43 848 грн. (а.с. 7), а всього 73080 грн.

В червні 2017 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в загальній сумі 73080 грн. (на поховання, моральну шкоду, та шкоду пов`язану з втратою годувальника).

08 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на доплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із втратою годувальника, яке становить 26 920 грн. (а.с. 8).

З копії листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 4524-1 від 04 вересня 2017 року вбачається, що відповідачем було відмовлено позивачу в доплаті страхового відшкодування та роз`яснено, що оскільки позивачем не надано жодної довідки про отриману заробітну плату загиблого за останні 12 місяців, що передували даті пригоди, тому ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахувало розмір страхового відшкодування виходячи з умов підпункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виплачена сума є законною, кінцевою та перегляду не потребує (а.с. 9).

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначав, що позиція позивача висловлена у позовній заяві, а саме: у разі відсутності заробітку (доходу), має застосовуватись мінімальний розмір заробітної плати на день настання страхового випадку, суперечить законодавчо визначеній правовій конструкції розрахунку страхового відшкодування та не відповідає правовому режиму регулювання спірних правовідносин.

Також, апелянт посилалася, що виходячи із фактичних обставин справи відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в розмірі 26 920 грн., хоча і перебуває у межі страхової суми (ліміту відповідальності), передбаченої полісом №АС/8015211, однак не підлягає застосуванню у силу відсутності документально підтвердженого розміру доходу загиблого, що унеможливлює здійснити розрахунок страхового відшкодування в цій частині.

Проте, з такими доводами апеляційної скарги погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається на відповідача як на страховика.

Згідно ч.1 ст.1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності.

Згідно ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 ч.1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.2, 3 ст.1200 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 1200 ЦК України розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахунку, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Відповідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Під поняттям "мінімальна заробітна плата" слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 1 Закону України "Про оплату праці"), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Відповідно положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини(аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства(аналогія права).

Як вбачається із матеріалів справи, на утриманні загиблого перебувала позивач, яка є дружиною померлого ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , та троє їх спільних дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, дружина не має права на відшкодування шкоди, оскільки, була працездатною.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надала суду належний розрахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, яке було виплачено відповідачем, а саме 73 080, 00 грн. страхового відшкодування, з яких, шкода пов`язана з втратою годувальника 43848 грн., тобто в мінімальному розмірі, встановленому ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 9 Закону, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становив 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Отже, враховуючи зазначене та те, що відповідачем вже було виплачено 73 080,00 грн. страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 26 920,00 грн., як відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (втрати годувальника).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, враховуючи зазначене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 11 917 грн. 82 коп. пені, 4 167 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 1 102 грн. 00 коп. 3% річних, оскільки, відповідачем з моменту отримання заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування не було виплачено в повному обсязі страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просить здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2400,00 грн. у зв`язку із апеляційним оскарженням рішення та надає розрахунок розміру наданої професійної (правничої) допомоги та Акт виконаних робіт від 15 червня 2020 року.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року в справі №199/3939/18-ц.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із заявою про здійснення розподілу судових витрат, представник позивача не надав суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2400,00 грн. у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: