Справа № 373/116/20
Номер провадження 2/373/263/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

при секретарі Олійник Ю.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 373/116/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням та знаття з реєстрації,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації.

Посилається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . У даному будинку також зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач зареєстрований за даною адресою, але фактично там не проживає, комунальні платежі не сплачує, витрат по утриманню будинку не несе. Будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу встановлення порядку користуванням житлом, тривалості строку збереження права користування ним не встановлено. Даний факт порушує права та інтереси позивача, як власника майна.

Вказана вимога позивача обумовлена неможливістю реалізації її права на субсидію.

Факт належності позивачу будинку по АДРЕСА_1 підтверджує: свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву в якій позов визнав та не заперечує щодо його задоволення, просить справу слухати за його відсутності.

Розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Оскільки відповідач є членом сім`ї позивача, то до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати норми Цивільного кодексу України, що регулюють права власника на своє майно, зокрема, право володіння, користування, розпорядження своїм майном та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України.

Щодо вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-1V "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-1V) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон № 13 82-1V є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ст.ст. 71,72,116,156 ЖК; ст. 405 ЦК.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-5/7цс 11.

Отже, виходячи з викладеного вище, вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Оскільки відповідач позов визнав, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 211, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 . ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням та знаття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

В частині вимог про зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаюча по АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: по АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований: по АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , зареєстрована: по АДРЕСА_1 .

Суддя І. О. Опанасюк