МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/6849/20
Пр. №2/521/2455/20
РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Карачковському П.П.,

за участю третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

У липні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 16 грудня 2010 року відповідно до укладеного договору № б/н від 16 грудня 2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Банк свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № б/н від 16 грудня 2010 року виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит, але остання свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредит не повернула.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

За думкою позивача, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом з спадкодавцем.

Стверджував, що оскільки на час смерті ОСОБА_3 , у останньої існувала заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 грудня 2010 року в розмірі 5580,31 грн., то 22 травня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Третьої одеської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців ОСОБА_3

10 червня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало від Третьої одеської державної нотаріальної контори відповідь про те, що претензія була переслана до П`ятої одеської державної нотаріальної контори.

10 червня 2014 року П`ята одеська державна нотаріальна контора надала АТ КБ «ПриватБанк» відповідь про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Вказував, що оскільки відповідачка не відмовилась від спадщини після смерті ОСОБА_3 , то вона прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої, тому остання повинна сплатити заборгованість за кредитом після смерті ОСОБА_3 . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому остання повинна виплатити заборгованість за кредитом після смерті ОСОБА_3 .

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в розмірі 5580,31 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року по справі було відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 62-63).

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року з Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі було витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 65-66).

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року по справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , рідну доньку померлої ОСОБА_3 (а.с. 128-129).

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та слухати справу за його відсутністю (а.с. 54).

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 133).

Третя особа, яка не яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні, так як після смерті їх матері, ОСОБА_3 , спадщина не відкривалась у зв`язку з її відсутністю, тому спадщину вони не приймали. Стверджувала, що вони разом з матір`ю не проживали, оскільки хоча остання і була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , але на час смерті проживала в орендованій квартирі.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21 травня 2018 року змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом (а.с. 51, 52-53).

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Судом встановлено, що 16 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 16 грудня 2010 року, згідно якої оформила на своє ім`я зарплатну картку (а.с. 11).

Зі змісту позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 5600,00 грн., але доказів на підтвердження укладення померлою кредитного договору позивач суду не надав.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що 16 грудня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № б/н від 16 грудня 2010 року, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Таким чином, твердження АТ КБ «ПриватБанк» про те, що 16 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір № б/н від 16 грудня 2010 року, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, не знайшли свого підтвердження, оскільки доказів укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

В матеріалах справи відсутній договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 5600,00 грн.

Встановлено, що позивачем, в якості доказів існування заборгованості ОСОБА_3 перед банком, надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитом, станом на 18 липня 2019 року, складає 5580, 31 грн. (а.с. 7-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 38).

На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності на підставі договору дарування від 06 березня 2003 року батьку померлої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 125).

Встановлено, що 22 травня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Третьої одеської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців ОСОБА_3 (а.с. 41, 80 звор.-81).

05 червня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» отримало від Третьої одеської державної нотаріальної контори відповідь про те, що претензія була переслана до П`ятої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 42, 85 звор.).

21 жовтня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» направило лист до П`ятої одеської державної нотаріальної контори з проханням надати відповідь щодо звернення спадкоємців померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини (а.с. 86 звор.).

04 листопада 2014 року П`ята одеська державна нотаріальна контора направила відповідь про те, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с. 87 звор.).

З матеріалів спадкової справи №79/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що дана справа була заведена 10 червня 2014 року на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22 травня 2014 року (а.с. 78-97).

Встановлено, що спадкоємці ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини та видачі їм свідоцтва про право на спадщину не зверталися, оскільки було відсутнє спадкове майно.

З пояснень ОСОБА_1 , доньки померлої ОСОБА_3 , наданих у судовому засіданні вбачається, що у останньої було двоє повнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які проживали окремо, оскільки у матері не було свого житла, вона проживала в орендованому будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_3 вони не приймали, оскільки у померлої не було спадкового майна. Їх мати, ОСОБА_3 , вона та її сестра були зареєстровані в квартирі їх діда ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. (статті 1231 ЦК України).

Згідно ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого та нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини, якщо дані зобов`язання підтверджені доказами, а саме кредитним договором.

За змістом ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281-1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Судом встановлено, що позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса з вимогами до спадкоємців, але оскільки після смерті ОСОБА_3 спадщина не відкривалась, то підстави для стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 відсутні.

Крім того, як було зазначено раніше, матеріали справи не містять кредитого договору, укладеного між померлою та позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та пред`явлення вимог к неналежному відповідачу, оскільки позивач не надав обгрунтовані докази, що відповідачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 2102,00 грн. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, то сплачений судовій збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054, 1218, 1219, 1282 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264, 275, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда