ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 жовтня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1091/20

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/875/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Губар В.С.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 08.05.2020, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останньої заборгованість у загальній сумі 25199 грн 51 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 15398 грн 52 коп., за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України 2587 грн 12 коп., пеня 5537 грн 70 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн 00 коп., штраф (процентна складова) 1176 грн 17 коп., а також 2102 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 12.12.2019 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 22.04.2010, згідно з яким вона отримала кредит у розмірі 8000 грн 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 15398 грн 52 коп. та відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1284 грн 45 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 фактично отримано та використано кредитних коштів у сумі 15398 грн 52 коп., а решта позовних вимог не підтверджена належними і допустимими доказами.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом і неустойок та ухвалити рішення, яким задовольнити ці вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- підписавши 22.04.2010 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєдналася до них. Крім того, остання частково виконувала умови укладеного сторонами кредитного договору. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу, вона фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднувалася до них у діючих на момент користування коштами редакціях;

- відповідачем не заявлялись ні вимоги про визнання укладеного сторонами кредитного договору недійсним або нікчемним, ні заперечення проти позову. Тож місцевим судом безпідставно для вирішення справи застосовано правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц;

- в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках, які нараховані на прострочений кредит, у відповідності до положень Умов та Правил надання банківських послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

22.04.2010 ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомилася з цими Умовами та правилами до його укладення і згодна з його умовами. В той же час у цій заяві не йдеться про встановлення кредитного ліміту на картку та не зазначено вид картки, яку бажав отримати відповідач (копія цієї анкети-заяви на арк. 21).

22.04.2010 ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», згідно з якою банк надає їй кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку в обмін на обов`язок з повернення кредиту, сплати процентів за ставкою 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві та в Умовах і правилах строки. За несвоєчасне погашення заборгованості, згідно з цією довідкою, передбачено таку пеню: базова процентна ставка за договором - 30 + 1% від заборгованості і штраф у розмірі 500 грн 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (копія цієї довідки на арк. 197).

Витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.12.2012 № СП-2012-7061750, не містять підпису ОСОБА_1 (арк. 23-39).

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 45-46).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 12.12.2019 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 25199 грн 51 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 15398 грн 52 коп., за відсотками, нарахованими на прострочений кредит 2587 грн 12 коп., за пенею 5537 грн 70 коп., заборгованість по штрафах: 500 грн 00 коп. - фіксована частина і 1176 грн 17 коп. - процентна складова (арк. 6-20). З цього розрахунку й виписки по рахунку ОСОБА_1 (арк. 126-135) вбачається, що остання на погашення кредиту сплатила АТ КБ «ПриватБанк» кошти в період з 13.06.2013 по 31.03.2019 у загальній сумі 97228 грн 48 коп., які товариством спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним у розмірах 27,6%, 32,4%, 42% річних, 2,3%, 2,7%, 3,5% на місяць і неустойок, тобто у більшому розмірі (неправомірно завищені відсотки за користування кредитом), ніж обумовлено сторонами у довідці про умови кредитування від 22.04.2010.

Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Зазначені вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано. Отже його умови має виконувати не тільки відповідач, а й позивач.

В силу ст.ст. 549 ч. ч. 1, 2 і 625 ч. 1 ЦК України розмір процентів за прострочення погашення кредиту та неустойок є похідним від розміру простроченого кредиту та кількості часу прострочення його сплати.

Так як АТ КБ «ПриватБанк» спрямовувало сплачені ОСОБА_1 в період з 13.06.2013 по 31.03.2019 на погашення кредитної заборгованості кошти на погашення не тільки кредиту, а й неправомірно завищених відсотків за користування кредитом, то апеляційний суд не може констатувати, що розмір заборгованості відповідача у визначеній позивачем сумі і за кредитом - 15398 грн 52 коп., і за процентами за користування кредитом в порядку ст. 625 ЦК України - 2587 грн 12 коп., і всіх неустойок позивачем обчислено у відповідності з умовами укладеного сторонами договору.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14.09.2020 АТ КБ «ПриватБанк» запропоновано надати суду розрахунок спірної кредитної заборгованості, який відповідав би наданим суду банком доказам про умови кредитування ОСОБА_1 . Цю ухвалу суду АТ КБ «ПриватБанк» отримало 17.09.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення відповідного змісту (арк. 201). Проте іншого розрахунку банком не надано.

Крім того, надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 і відсутні дані про їх визнання останньою.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. Виходячи з наведеного є юридично неспроможним посилання позивача на те, що відповідачем не доведено, що під час укладення сторонами кредитного договору діяли інші, ніж приєднані до справи, Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг, що відповідач не заперечував факт ознайомлення з ними і не спростував ні факту наявності кредитної заборгованості, ні її розміру.

З викладеного випливає, що суду не надано допустимих доказів, що підтверджують вимоги апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у сумі 15398 грн 52 коп. не оскаржується і суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України.

З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: