справа № 197/1445/19
провадження № 2/197/356/20
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2020 року смт Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Охнач О.В.,
секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,
розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,
І. Стислий виклад позицій сторін.
Позивач 13.12.2019 р. звернувся до суду з позовною заявою (уточнена редакція позовної заяви від 17.01.20 року) до відповідача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, морально та матеріально не підтримує дітей. Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 07 лютого 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено підготовче засідання (арк. с. 76).
06 квітня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (арк. с. 100).
Позивач, представник позивача повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував.
Третя особа, повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився, від нього надійшла заява, в яких просять справу розглянути за відсутності представника (а.с. 98, 101).
Відповідач повідомлявся про день та час місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (тобто не з`явився без поважних причин), відзив до суду не подав. Ніяких клопотань, заяв від цієї особи до суду не надходило.
За письмової згоди позивача суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідач є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - дитина), що підтверджується записом в свідоцтві про народження (арк. с.15). Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (арк. с.16).
Згідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача, складеного 15 лютого 2019 року Службою у справах дітей Широківської районної державної адміністрації, за результатами бесіди, прийнято рішення про направлення листа до УСССДМ з метою надання відповідачу допомоги у вторинних речах та продовжити контроль за даною родиною(арк. с. 17).
Відповідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача, складеного 16 липня 2019 року Службою у справах дітей Широківської районної державної адміністрації, за результатами бесіди, рекомндовано звернутися до психолога КЗ «Широківський РУСССДМ». Дізнатися про вакансії в Широківській філії Дніпропетровського ОЦЗ, продовжувати спілкуватися з родиною з метою збереження виховання дитини (арк. с. 18).
Згідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача складеного 19 серпня 2019 року Службою у справах дітей Широківської районної державної адміністрації, за результатами бесіди, дитина тікає з дому, не слухається, повертається пізно вночі, рекомендовано звернутися до психолога КЗ «Широківський РУСССДМ» (арк. с. 19).
Довідкою від 25.09.2019 року №879 виданою Виконавчим комітетом Андріївської сільської ради підтверджується те що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (арк. с.25)
Довідкою КЗ «Широківська опорна школа загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Широківської селищної ради від 03.10.2019 року №2/52 підтверджено що ОСОБА_2 дійсно навчається в даному закладі освіти в 5-А класі (арк. с. 26)
Відповідно до псохолого-педагогічної характеристики учня 5-А класу комунального закладу «Широківська опорна школа І-ІІІ ступенів» Широківської селищної ради ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 : соціально - побутові умови сім`ї не задовільні, мати мало приділяє уваги вихованню та навчанню сина, схильний до бродяжництва, додому не хоче йти завжди тікає від матері та класного керівника, старається усамітнитись та замкнений в собі (арк. с. 27)
Повідомлення Широківської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 27.09.2019 року №832 про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 27.09.2019 рік на обліку в Широківській районній філії ДОЦЗ як безробітна не перебуває (арк. с. 33).
Згідно характеристики Карпівської сільської ради відповідач ніде не працює, має шкідливі звички, регулярно зловживають спиртними напоями, спілкується з сумнівними компаніями, поводиться аморально (арк.с. 38).
Відповідно до повідомлення КЗ «Широківська центральна районна лікарня» ДОР» від 04.10.2019 року №807/19 про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у лікаря-психіатра та лікаря нарколога КЗ «Широківська ЦРЛ» ДОР» не перебуває (арк. с. 34).
Згідно з повідомленням КЗ «Широківський РЦСССДМ» Широківської районної ради дніпропетровської області від 04.10.2019 року №522 з ОСОБА_1 неодноразово проводилась роз`яснювальна робота щодо належного виховання, утримання та догляду за власним сином, було неодноразово пропоновано прийти разом з дитиною до центру для роботи з психологом, проте остання постійно відмовлялась, лише один раз мати привела дитину до психолога та за підсумками роботи було виявлено що хлопчик контактний та активний (арк. с. 37).
Відповідно до Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 13 вересня 2019 року, 13 вересня 2019 року в педіатричному відділені КЗ «Широківська ЦРЛ» ДОР, виявлена покинута дитина чоловічої статі: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати залишила дитину у Службі у справах дітей Широківської райдержадміністрації та надала юридично посвідчену заяву про не заперечення позбавлення останньої батьківських прав (арк. с.20).
Згідно з нотаріально посвідченою заявою серія: НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не заперечує проти позбавлення себе батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. с. 11).
Розпорядженням голови Широківської районної державної адміністрації від 09 жовтня 2019 року за № Р-238/0/392-19 ОСОБА_2 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (арк. с. 22-24).
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Карпівської сільської ради від 28.11.2019 року №259, захищаючи права та законні інтереси малолітнього - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчий комітет Карпівської сільської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. с. 41-43).
Згідно з Висновком служби у справах дітей Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06.04.2020 року №140 з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільно позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (арк. с. 92-93).
Відповідно до розпорядження голови Широківської районної Державної адміністрації від 11.10.2019 року №Р-239/0/392-19, створити на базі прийомної сім`ї ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 дитячий будинок сімейного типу за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувати до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток дитини покласти на матір-вихователя ОСОБА_3 (арк. с. 95-97).
Відповідно до розпорядження голови Широківської районної Державної адміністрації від 13.01.2020 року №Р-7/0/392-20 призначити громадянку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном над майном малолітнього вихованця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме над: ј частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (арк. с. 98).
Згідно з думкою ОСОБА_2 про позбавлення його матері батьківських прав складеною, представникам служби у справах дітей Широківської районної Державної адміністрації від 06.04.2020 року №141, на підставі бесіди за присутності матері-виховательки ОСОБА_3 , хлопчик дуже задоволений що виховується в дитячому будинку сімейного типу, охоче розповідає про свої захоплення та досягнення, про свою матір ОСОБА_1 він взагалі не згадує (арк. с. 94).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи.
ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
На підставі наданих позивачем суду доказів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.
Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
ст. 151 СК України передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.
Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.
Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, зібрано достатньо доказів, підтверджуючих факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не надає їй моральної підтримки, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально не забезпечує, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 81, 141, 247, 263, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Повний текст судового рішення складений 12.10.2020 року. Саме ця дата є датою ухвалення цього рішення.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ