Справа № 716/1030/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря Кульки О.М.,

пзивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Заставна в особі Заставнівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадщини за законом ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі представика ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до територіальної громади м.Заставна в особі Заставнівської міської ради, якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцем всього майна померлої була її донька- ОСОБА_3 , яка проживала із матір`ю на час відкриття спадщини і фактично вступила в його володіння. Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і не встигла оформити своє право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_4 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її діти- ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.09.2008 за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на частину спадщини, а саме земельну частку (пай), після смерті матері ОСОБА_3 .

На даний час позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про отриманння свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за ОСОБА_3 .

Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов повністю, обгрунтували його вищенаведеним.

Представник відповідача в судове засдіання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.05.2020 (а.с.10) . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та земельна частка (пай).

Спадкоємцем спадкового майна за законом після смерті ОСОБА_4 являлася її донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (що вбачається із копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.05.2020) та не встигла оформити своє право на спадщину.

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишала, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом.

Відповідно до ст.ст.1258,1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її діти - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.09.2008 (а.с. 16) за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 2,43 га, яка згідно сертифікату на право на земеьну частку (пай) серії ЧВ №0036264 від 31.08.1996 та майновий пай, вартістю 559,19 грн., який перебував у пайовому фонді СВК «Агрофірма Заставна» , згідно свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЧВ №4/001748 від 27.06.2001 в порядку срадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивач на частину спадщини вже отримала свідоцтво про право на спадщину .

Крім того, із вказаного рішення також вбачається, що інший спадкоємець ОСОБА_5 відмовився від своєї частки в спадщині, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_5 .

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимоги даної статті позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.06.2020 (а.с.9).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що добре знає позивачку. Її мати звали ОСОБА_3 , а бабу звали ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 в будинку , який належав останній проживала її дочка ОСОБА_3 та інколи проживав брат позивачки- ОСОБА_5 , який більше десяти років перебуває за межами України . Свідку відомо, що ОСОБА_5 із своєю сестрою не спілкується та не приїжджав на Україну протягом тривалого часу.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 14) .

В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Частинами 3,4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Встановлено, що ОСОБА_3 за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №124 від 03.06.2020 (а.с.20) житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 побудований у 1940-1950 роках.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328,392, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 28,20 кв.м. та житловою площею 13,60 кв.м., що в плані під літ. «А» з господарськими спорудами , а саме: сарай літ. «Б» , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заставна Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування стоірн по справі:

позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( НОМЕР_3 ), жителька АДРЕСА_2 ;

представник позивача- Данищук Василь Вячеславович, адвокат, ордер серії СЕ №1008436;

відповідач- територіальна громада м. Заставна в особі Заставнівської міської ради, м.Заставна вул. Гагаріна, 9 Чернівецької області.

Повний текст рішення складено 08.10.2020

Суддя О.Пухарєва