Справа № 308/8695/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 308/8695/18 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року, головуючий суддя Бедьо В.І., -

встановив:

02.08.2018 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Гончаров В.В., звернулася до суду із зазначеним позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) мотивуючи наступним.

05.12.2017 на вул. Капушанській в м. Ужгороді сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої керований громадянином Індії ОСОБА_2 легковий автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , зіткнувся з належним позивачці легковим автомобілем «Peugeot 4008», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки зазнав механічних пошкоджень.

Винним у ДТП є громадянин Індії ОСОБА_2 , що встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2018 у справі № 308/315/18, якою винуватця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 і ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб позивачки був відремонтований фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту, що була сплачена через матір позивачки ОСОБА_4 , становить 6112,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 05.02.2018 № 9 і розрахунковою квитанцією від 05.02.2018 № 420859.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ст. 1187 ч. 2 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ч. 1 п. 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 40 п. 40.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) та ст. 1 п. 1.4. Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України останнє є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями-нерезидентами. Відтак, МТСБУ відповідальне за шкоду, заподіяну громадянином Індії ОСОБА_2 .

Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслала до МТСБУ заяву про виплату 6112,00 грн відшкодування, до якої додала необхідні документи. Листом від 06.04.2018 № 8.3-03/10773 МТСБУ зажадало від позивачки додаткових документів, а саме, письмове підтвердження щодо наявності або відсутності договору страхування, за рахунок якого потерпіла може задовольнити свої вимоги, оригінал документа, складеного оцінювачем, про підтвердження розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, та оригінал або копію сертифіката «Зелена карта» особи, винної у ДТП.

Позивачка листом від 16.04.2018 повідомила про відсутність у неї договору страхування, за рахунок якого вона могла б задовольнити свої вимоги, та про відсутність оригіналу або копії сертифіката «Зелена карта» особи, винної у ДТП. Щодо вимоги надати оригінал документа, складеного оцінювачем, про підтвердження розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачка вказала на її незаконність.

Листом від 26.04.2018 № 8.3-03/13275 МТСБУ відмовило позивачі у виплаті відшкодування, оскільки відсутність оригіналу документа, складеного оцінювачем, позбавляю Бюро можливості визначити розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

Такі дії МТСБУ незаконні. Так, стаття 29 Закону № 1961-IV встановлює, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, ця норма закону не передбачає обов`язковості проведення оцінювачем будь-якого дослідження на предмет визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодження транспортного засобу, та складення відповідного документа про це. Крім того, всі необхідні документи щодо витрат на відновлювальний ремонт автомобіля позивачка надала МТСБУ.

Належний позивачці автомобіль був випущений у 2012 році не в країні СНД і строк його експлуатації на момент ДТП не перевищував сім років, тому відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту України та ФДМ України від 24.11.2003 № 142/2092, значення коефіцієнта фізичного зносу для нових складників та для складників колісного транспортного засобу приймається таким, що дорівнює нулю. Внаслідок цього, при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля, знос не підлягає врахуванню.

Посилаючись на ці обставини, на наявність у МТСБУ всіх необхідних для виплати відшкодування документів та на незаконність вимоги про надання оригіналу звіту оцінювача про розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України 6112,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням її транспортного засобу з вини водія-нерезидента, та покласти на відповідача судові витрати з оплати судового збору в сумі 704,80 грн і правничої допомоги адвоката в сумі 3000,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2019 позов задоволено, стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України та користь ОСОБА_1 6112,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням її транспортного засобу з вини водія-нерезидента, а також у рахунок відшкодування витрат із оплати: судового збору - 704,80 грн, правничої допомоги адвоката - 3000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що позивачка виконала приписи закону для отримання відшкодування завданої шкоди, тоді як вимога відповідача про надання складеного оцінювачем документа щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, не передбачена законом, тому підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати) немає.

Відповідач МТСБУ не погодився з таким рішенням суду, у своїй апеляційній скарзі вказує на його незаконність і необґрунтованість, наводить такі доводи.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», його норми мають перевагу над нормами інших законів у цій сфері страхування.

Суд залишив поза увагою, що позивачка не виконала передбачених пп. 33.1.4. п. 33.1., п. 33.3. ст. 33 Закону № 1961-IV вимог щодо дій водія транспортного засобу, причетного до ДТП (письмове повідомлення у визначений строк страховика про ДТП, про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, зберігання протягом визначеного часу транспортного засобу в стані, який був після ДТП, забезпечення представнику страховика можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб тощо). Тим часом, саме страховик має пріоритетне право встановлювати обставини ДТП та розмір завданої шкоди, однак, був позбавлений цієї можливості.

За змістом п. 36.2. ст. 36 та інших положень Закону № 1961-IV, оцінка пошкодженого майна повинна проводитися спеціалістом, а виплата страхового відшкодування без такої оцінки можлива лише в разі, якщо страховик і потерпілий за наслідками огляду пошкодженого майна не наполягають на проведенні оцінки, експертизи і згодні з розміром шкоди та способом страхового відшкодування. У даному випадку пошкоджене майно представником страховика не оглядалося, відповідної згоди сторонами не було досягнуто, страховик наполягав на проведенні оцінки пошкодженого майна фахівцем.

Правова позиція Верховного Суду у справі № 924/675/17, на яку на обґрунтування своїх вимог в частині відсутності потреби в спірному випадку застосовувати коефіцієнт зносу автомобіля посилається позивачка, застосована некоректно, оскільки не враховує вимоги законодавства та висновки суду касаційної інстанції щодо винятків з відповідного правила, які мав на увазі відповідач вказуючи на необхідність визначення матеріального збитку фахівцем.

Невиконання потерпілим вимог закону, що унеможливило для страховика встановити, зокрема, розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати (пп. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону № 1961-IV).

Сторона просить рішення суду першої інстанції скасувати, в позові - відмовити.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гончаров В.В., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначає зокрема, що в розумінні пп. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV МТСБУ не мало підстав для відмови в регламентній виплаті, оскільки факт ДТП, причини і обставини її настання встановлені, підтверджені належними доказами, тому факт неповідомлення учасниками події МТСБУ про настання ДТП не породжує негативних правових наслідків для потерпілого (позивача) та не є правовою підставою для відмови МТСБУ у виплаті страхового відшкодування.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом у справі № 924/675/17, у взаємозв`язку з положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV вказує на те, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, тоді як реальним підтвердженням витрат на ремонт транспортного засобу та відповідною підставою для виплати страхового відшкодування є платіжний документ про здійснення таких витрат. Такі докази щодо витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу були позивачкою надані.

Щодо врахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, то під час розгляду справи судом першої інстанції МТСБУ не ставило питання про винятки з правила, які виключають можливість застосування нульового коефіцієнта такого зносу.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем з відповідних підстав вимог; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог, підстав позову, доводів і вимог апеляційної скарги (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, іншим законодавством щодо відшкодування шкоди та страхування у редакції, чинній на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-81 ЦПК України:

цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому числі, із заподіяння шкоди;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою іншої особи, пошкодженням майна; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач, водночас розмір завданої шкоди доводиться позивачем; за загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст.ст. 11-16, 23, 1166, 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 979, ст. 980 ч. 1 п. 3, ст.ст. 999 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 5, 6, 21, Розділу ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), потерпілий, майну якого заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу під керуванням особи, цивільно-правова відповідальність якої за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу застрахована, вправі вимагати виплати відповідного страхового відшкодування.

Згідно з положеннями ст. 999 ч. 2 ЦК України, ст. 2 п. 2.1. Закону № 1961-IV, норми Закону № 1961-IV є спеціальними і в разі суперечностей між ними та положеннями інших актів цивільного законодавства України застосовуються норми цього Закону.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність (ст. 40 п. 40.1. Закону № 1961-IV, п. 1.4. Статуту МТСБУ, затвердженого Протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 24.01.2005 № 18, погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 01.02.2005 № 3470).

МТСБУ за рахунок коштів:

фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України; така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» (ст. 41 п. 41.1. пп. «а», п. 41.2. пп. «в» Закону № 1961-IV).

Встановлено, що 05.12.2017 на вул. Капушанській в м. Ужгороді сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої легковий автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у Словацькій Республіці, яким керував громадянин Індії ОСОБА_2 , зіткнувся з належним ОСОБА_1 легковим автомобілем марки «Peugeot 4008», 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 , що призвело до пошкодження автомобіля позивачки, обставини ДТП зафіксовані, а вина громадянина Індії ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 і ст. 124 КУпАП, встановлені Свідоцтвом серії НОМЕР_6 про реєстрацію транспортного засобу, виданим 25.02.2017, довідкою про ДТП від 26.01.2018 № Ш-55/1/41/15/03-2018, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2018 у справі № 308/315/18 та іншими матеріалами справи (а.с. 5-8 та ін.). У довідці про ДТП зазначено також, що водій автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , надав страховий сертифікат «Зелена картка» серії НОМЕР_4 . Ці обставини ніким не заперечуються.

На підтвердження пред`явлених вимог щодо розміру завданої їй внаслідок ДТП майнової шкоди позивачка ОСОБА_1 надала суду Акт виконаних робіт від 05.02.2018 № 9, складений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість послуг із ремонту автомобіля марки «Peugeot 4008», номерний знак НОМЕР_2 , склала 6112,00 грн (без ПДВ), та розрахункову квитанцію серії НОМЕР_5 , видану цим же підприємцем 05.02.2018, згідно з якою 6112,00 грн ним були отримані від ОСОБА_4 (а.с. 9, 10).

Листом від 15.03.2018 ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) по виплату на підставі п. 40.1. ст. 40 Закону № 1961-IV та п. 1.4. ст. 1 Статуту МТСБУ 6112,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного їй транспортного засобу «Peugeot 4008», д/н НОМЕР_2 , з вини водія-нерезидента (а.с. 11).

МТСБУ листом від 06.04.2018 № 10773 у справі № 07-SK-UA-18/12117.1 для розгляду питання щодо відшкодування шкоди у зв`язку з пошкодженням майна просило ОСОБА_1 надати, зокрема, оригінал документа, складеного оцінювачем відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», яким підтверджується розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП (висновок автотоварознавчого дослідження, звіт про оцінку пошкоджень тощо), під час якої пошкоджено відповідне майно, а також для компенсації витрат, пов`язаних з визначенням розміру матеріального збитку, розрахунковий документ, який підтверджує такі витрати (а.с. 13).

ОСОБА_1 не погодилася з необхідністю надання МТСБУ оригіналу документа, складеного оцінювачем, яким підтверджується розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, і в листі від 16.04.2018 зазначила з посиланням на ст. 29 Закону № 1961-IV щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, про те, що ця правова норма не передбачає обов`язковості проведення оцінювачем будь-якого дослідження на предмет визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу у ДТП, та складення ним відповідного документа (висновку, звіту тощо), а надані МТСБУ документи достатні для підтвердження витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу (а.с. 12).

Своєю чергою МТСБУ листом від 26.04.2018 № 13275 у справі № 07-SK-UA-18/12117.1 повідомило, що відсутність оригіналу документа, складеного оцінювачем відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», яким підтверджується розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП (висновок автотоварознавчого дослідження, звіт про оцінку пошкоджень тощо), під час якої пошкоджено відповідне майно, позбавляє можливості визначення розміру матеріального збитку, отриманого ОСОБА_1 внаслідок ДТП, через що підстави для здійснення регламентної виплати відсутні і, окрім цього, за повідомленням Бюро Словацької Республіки страхове покриття на транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , на території України на момент ДТП відсутнє (а.с. 14).

ЦК України встановлені правила, відповідно до яких реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 22 ч. 2 п. 1, ст. 1192).

Аналогічно регулює це питання і Закон № 1961-IV, який передбачає, зокрема, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди … майну третьої особи (ст. 22 п. 22.1.); у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29).

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Мінюсту України і Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (реєстрація в Мінюсті України від 24.11.2003 за № 1074/8395, далі - Методика оцінки КТЗ), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз, експертних досліджень судовими експертами, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу і розмір матеріального збитку, завданого його пошкодженням, визначаються з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (його складових), розрахованого за відповідними правилами, що враховують реальний стан і вартість об`єкта на момент ДТП, поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості, що вживається в Методиці (п.п. 1.1.-1.4., п. 1.6. абз. 18, 39, 40, 49, п.п. 2.4., 3.9., 4.1., 5.1., 7.1., 7.17., 8.1.-8.3., 8.5. та ін.).

Законом № 1961-IV передбачено також, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим; ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 п. 30.1.);

якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 п. 30.2.).

Тобто, відшкодуванню потерпілому підлягають саме реальні збитки (реальна вартість втраченого майна або реальна вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі), фізичний знос майна враховується при відшкодуванні потерпілому грошовими коштами реальних збитків. При цьому, відшкодування майнової шкоди (збитків) пов`язується з належним визначенням розміру цієї шкоди (збитків), де елементи, які становлять цей розмір, є взаємопов`язаними та визначаються у передбачений законодавством порядок і спосіб.

Позивачка ОСОБА_1 оспорює правомірність відмови МТСБУ у відшкодуванні майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (у здійсненні регламентної виплати), через ненадання нею документа за результатом проведеної встановленим порядком оцінки завданого збитку (визначення розміру шкоди). Сторона виходить із того, що в даному випадку для здійснення регламентної виплати така оцінка не вимагається, а акт виконаних робіт з ремонту транспортного засобу та квитанція про сплату коштів за цей ремонт є достатніми для відшкодування МТСБУ шкоди, завданої внаслідок ДТП. Така правова позиція хибна.

Посилання позивачки на те, що оскільки статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно з пунктом 7.38. Методики оцінки КТЗ значення коефіцієнта фізичного зносу її автомобіля дорівнює нулю, то відповідна оцінка завданого збитку (визначення розміру шкоди) не потрібна, законодавством не передбачена, а надані нею документи дають МТСБУ підставу для здійснення регламентної виплати - не ґрунтується на законі та суперечить його дійсному змісту.

Оскільки йдеться про відшкодування реальної майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, належне визначення розміру такої шкоди (характер пошкоджень, їх наслідки, можливість і межі ремонту, його ціна тощо) є первинним, є базою для розрахунків, необхідних для усунення, відшкодування шкоди, які є похідними від цієї бази. Позиція ж позивачки ґрунтується на абсолютизації поза цим контекстом саме розрахунку за виконаний ремонт автомобіля за відсутності визначення встановленим порядком розміру шкоди як підстави для такого розрахунку.

Тим часом, необхідність оцінки шкоди, заподіяної майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у визначеному законодавством порядку передбачена Законом № 1961-IV як прямо, так і випливає з контексту відповідних його положень, а також відповідає правилам визначення розміру шкоди, що випливають з норм ЦК України. Страховик не може бути позбавлений права перевірити як обставини ДТП, так і розмір завданої майнової шкоди (збитку), які слугують підставами для здійснення страхових виплат і визначення їх сум, законодавство шляхом надання відповідним суб`єктам прав і покладення на них конкретних обов`язків забезпечує можливість реалізації цього права страховиком.

Наведені вище положення ст. 22 п. 22.1., ст.ст. 29, 30 Закону № 1961-IV прямо передбачають необхідність оцінки завданої транспортному засобу шкоди, зокрема, і визначення коефіцієнта його фізичного зносу, в порядку, встановленому законодавством, необхідність із цією метою огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром, експертом, оцінювачем і вказують на можливість відшкодування лише оціненої таким порядком майнової шкоди.

За приписами Закону № 1961-IV:

у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:

невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу; якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (ст. 33 п. 33.1. пп. 33.1.4.);

водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів); особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (ст. 33 п. 33.3.);

у разі оформлення працівниками відповідного підрозділу Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї (ст. 33 п. 33.4.);

страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа; якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (ст. 33-1 п. 33-1.1.);

протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34 п. 34.2.);

якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди; у такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (ст. 34 п. 34.3.);

для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (ст. 34 п. 34.4.);

МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти … для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (ст. 40 п. 40.3.).

Позиція позивачки стосовно того, що зважаючи на рік випуску належного їй автомобіля значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля апріорі дорівнює нулю згідно з п. 7.38. Методики оцінки КТЗ не є коректною, позаяк уже наступний пункт Методики (п. 7.39.) вказує на винятки з цього правила для автомобілів, які експлуатувалися в інтенсивних умовах, мають певні пошкодження тощо, що, відповідно, викликає необхідність з`ясування, перевірки таких обставин.

За змістом ст. 36 п. 36.2. Закону № 1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) здійснюється страховиком (МТСБУ) за наслідками узгодження з потерпілим розміру цього відшкодування (виплати), страховик (МТСБУ) зобов`язаний здійснити виплату в разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, сума виплати має відповідати розміру оціненої шкоди (залежно від конкретних обставин - з урахуванням ПДВ чи без такого), а без проведення експертизи чи оцінки страховик має право здійснювати виплати лише в разі, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі немає доказів виконання, зокрема, водієм автомобіля марки «Peugeot 4008», д/н НОМЕР_2 , та/або потерпілою зазначених вимог закону щодо своєчасного повідомлення МТСБУ про ДТП, відповідно, і щодо огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром, експертом, оцінювачем, як немає й доказів самостійного обрання аварійного комісара, експерта, оцінювача та визначення в такий спосіб розміру майнової шкоди (матеріального збитку), узгодження з МТСБУ розміру регламентної виплати, визнання МТСБУ вимог заявника обґрунтованими та згоди сплатити відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Натомість позиція МТСБУ вказує на необхідність надання для здійснення регламентної виплати належного документа про оцінку розміру майнової шкоди.

Невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст. 37 п. 37.1. пп. 37.1.3. Закону № 1961-IV).

За вказаних вище обставин МТСБУ обґрунтовано і правомірно запропонувало потерпілій ОСОБА_1 надати документ про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, а також поінформувало про наступну компенсацію витрат потерпілої, пов`язаних з визначенням розміру матеріального збитку за умови надання відповідного розрахункового документа. Тобто, МТСБУ не заперечувало по суті проти здійснення регламентної виплати та сприяло потерпілій в її отриманні за виконання необхідних для цього умов, передбачених законом. Невиконання позивачкою цих умов унеможливило реалізацію законного права МТСБУ перевірити і встановити розмір матеріального збитку та здійснити регламенту виплату відповідно до закону, у МТСБУ не виник відповідно до закону обов`язок здійснити регламентну виплату в заявленому позивачкою розмірі. Позивачкою не доведено, а в справі не встановлено невідповідності дій МТСБУ в контексті даного спору вимогам закону.

Наведеного не спростовує і посилання позивачки на обґрунтування своїх доводів на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 06.07.2018 у справі № 924/675/17. Як зазначено в п. 4.42. указаної постанови, «звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати». З цього позивачка робить висновок про відсутність потреби у спірному випадку в оцінці розміру матеріального збитку та достатності для виплати розрахункового документа і акта виконаних робіт з ремонту автомобіля.

Однак, це формулювання суду касаційної інстанції використовується позивачкою (як і положення ст. 29 Закону № 1961-IV, на яке вона посилалася) цілком поза дійсним контекстом, у якому воно фактично було застосоване. Так, у справі № 924/675/17 щодо вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, були заінтересованими особами надані різні висновки, що були виконані встановленим порядком, проте, мав місце спір стосовно належного результату оцінки і кінцевого розміру шкоди. Суд касаційної інстанції неодноразово вказав на пов`язаність розміру відшкодування реальної шкоди з його належною оцінкою (п.п. 4.7., 4.8, 4.22., 4.24., 4.36. та ін.), положення постанови не дають підстав для тлумачення як таких, що у спірному випадку виключають або не передбачають необхідності здійснення для виплати страхового відшкодування оцінки розміру майнової шкоди в порядку, встановленому законодавством. При цьому, сама по собі можливість розбіжностей між здійсненою попередньо оцінкою майнового збитку, завданого внаслідок ДТП, і остаточним розміром майнової шкоди, встановленим за результатом кінцевого розрахунку, пов`язаного з усуненням шкоди, не виключається, відповідні суперечності можуть усуватися під час остаточних розрахунків, у разі спору з цього приводу - в судовому процесі відповідними засобами доказування тощо.

Таким чином, зазначена вище правова позиція була висловлена судом касаційної інстанції за інших фактичних обставин, аніж у справі, що розглядається, посилання позивачки на неї в цій справі некоректне і не може слугувати підтвердженням її помилкової позиції в справі. Не підтверджують її правову позицію в справі та не впливають на висновок про відсутність у МТСБУ підстав для регламентної виплати і міркування в частині застосування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, які теж не можуть розглядатися поза необхідністю проведення відповідної оцінки матеріального збитку та розрахунку власне цього коефіцієнта.

Суд першої інстанції цих обставин не врахував, неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, порушив норми процесуального права та задовольнив позов який із тих підстав, з яких був заявлений, не був обґрунтований і доведений.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 3, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої заслуговують на увагу, слід задовольнити, рішення суду скасувати, у позові - відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 3, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1057,20 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді