Справа № 128/2129/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Іоновій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з викликом заінтересованої особи Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, посилаючись на те, що покійна мати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , досить тривалий час перебувала у дружніх стосунках та доглядала за ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник ОСОБА_1 продовжував піклуватися та доглядати за ОСОБА_3 . Оскільки, стан здоров`я ОСОБА_3 з часом погіршився, вона почала частіше хворіти, потребувала сторонньої допомоги та постійного догляду, то з травня 2014 року заявник із ОСОБА_3 постійно почали мешкали по АДРЕСА_1 , де проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільні витрати на утримання житла та його ремонт. Після смерті ОСОБА_3 заявник здійснив її поховання. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою щодо оформлення спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу, адже будь-які інші спадкоємці у ОСОБА_3 відсутні. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю дає позивачу в подальшому право на спадкування майна ОСОБА_3 , як спадкоємцю четвертої черги відповідно до статті 1264 ЦК України.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду із даною заявою, в якій заявник просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини.

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Герасимчук О.О., подав суду заяву, згідно якої вимоги заяви підтримують в повному обсязі, просять вимоги заяви задоволити та винести рішення по справі, змін та доповнень не мають.

Заінтересована особа, представник Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, в особі Кислухи Л.І. просить справу розглянути у їх відсутність, при вирішенні заяви покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , вбачається, що матір`ю є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.10.2015 року виданого повторно (а.с.10).

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.09.2019 року (а.с.11) та копією лікарського свідоцтва про смерть № 161 від 01.09.2019 року (а.с.12).

З травня 2014 року заявник ОСОБА_1 почав постійно проживати із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , де проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільні витрати на утримання житла та його ремонт, що підтверджується довідкою Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області №2280 від 03.10.2019 року.

Після смерті ОСОБА_3 заявник ОСОБА_1 здійснив її поховання, що підтверджується довідкою Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області №2343 від 16.10.2019 року (а.с.13).

Відповідно до довідки № 780 від 06.08.2020 року виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 з 02.05.2014 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільні витрати на витрати житла та його ремонт (а.с.14).

Як вбачається з акту обстеження фактичного місця проживання від 06.08.2020 року, затвердженого сільським головою Л.Д. Мельничук, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , дійсно постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою щодо оформлення спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу, адже будь-які інші спадкоємці у ОСОБА_3 відсутні, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією листа від 14.08.2020 року за № 126/02-14 (а.с.20).

Дані правовідносини регулюються наступними нормативно-правовими положеннями.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також слід зазначити, що у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи».

За змістом ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 02.05.2014 року по 01.09.2019 року, на час відкриття спадщини, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації його прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу першому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останньої у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11,12, 13,18, 247, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 02.05.2014 року по 01.09.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Ганкіна