ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/992/20 Номер провадження 22-ц/814/1709/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежуваного припису відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають її онук ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 . Останні три роки між ними відбуваються конфлікти. Дані особи її ображають, викинули на смітник її речі, не дозволяють користуватися приміщенням. 12 листопада 2017 року у ході сварки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали їй тілесних ушкоджень. За даним фактом вона зверталась до органів поліції, однак відповіді на звернення не отримала. 05 лютого 2018 року ОСОБА_3 спричинила їй тілесні ушкодження, завдавала ударів кулаками по голові та обличчю. За цим фактом вона теж звернулась до органів поліції, однак результату звернення не отримала. 09 січня 2020 року, а також 23 лютого 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знов її побили. За цими фактами її донька ОСОБА_4 також звернулася до органів поліції. 20 січня 2020 року дільничним інспектором Кременчуцького відділу поліції винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 5 діб. ОСОБА_1 вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства.

Просила видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заходити у приміщення кімнати, де вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будь-який спосіб контактувати з нею.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 27 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове, яким заяву задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на докази, які містяться в матеріалах справи, що підтверджують факт фізичного та психологічного насилля щодо неї.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо позиції сторін в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник заінтересованих осіб, в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав, пославшись на наведені в ній доводи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 . Разом з нею в квартирі мешкають її онук ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 . Дана обставина сторонами не оспорювалася.

Між сторонами неодноразово виникали конфлікти на побутовому ґрунті.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 листопада 2017 року відкрито кримінальне провадження № 0003982 за фактом вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КК України, позивачу були спричинені тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_1 . Витяг зроблений 17 грудня 2019 року. (а.с. 6)

Як вбачається з копії висновку експерта № 977 на підставі постанови слідчого КВП ГУ НП в Полтавській області від 13 листопада 2017 року проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_1 . На момент проведення експертизи та з урахуванням даних представленої медичної документації у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини ІІ плюсневої кістки лівої стопи зі зміщенням, який утворився від одного удару тупого твердого предмету, з обмежувальною поверхнею контактування, та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я;

Синці на передній поверхні правої гомілки та задній поверхні лівого плечового суглобу, які утворилися від неодноразової дії тупих твердих предметів, з обмежувальною поверхнею контактування, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Всі вищеперераховані тілесні ушкодження могли утворитися в указаний термін та при вказаних обставинах у постанові.

Відповідно до копії пояснень відібраних поліцейськими Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці 07 грудня 2019 року, 09 січня 2020 року, 23 лютого 2020 року у ОСОБА_4 , яка є дочкою позивача та проживає разом з нею та відповідачами у зазначеній вище квартирі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняють моральний тиск на позивача, обзивають її нецензурною лайкою, неодноразово спричиняли їй тілесні ушкодження, б`ють ОСОБА_1 по спині, голові та іншим частинам тіла, не дають користуватися їй водою та пересуватися по квартирі, користуватися кухнею. (а.с. 7. 11, 16)

20 січня 2020 року інспектором поліції було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насилля 09 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 . Заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб. (а.с. 18)

Також при розгляді справи судом першої інстанції в якості свідка було допитано ОСОБА_4 , яка підтвердила інформацію надану в поясненнях.

Позиція суду апеляційної інстанції щодо підстав відмови у задоволені заяви судом першої інстанції

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції посилався на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Станом на 27 лютого 2020 року рішення не набрало законної сили. У справі № 524/418/20 суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про заборону заінтересованим особам перебувати у місці їх спільного проживання не підтверджена достатніми аргументами з боку заявника. У даній справі суд також констатує, що переконливих доказів вчинення заінтересованими особами протиправних дій щодо ОСОБА_1 не надано.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Так, відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тоді як, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської областівід 30 січня 2020 року на момент розгляду справи судом першої інстанції не набрало законної сили, а тому встановлені в ньому обставини справи не можуть враховуватися, як такі, що не підлягають оскарженню.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що судом не досліджувалися матеріали справі № 524/418/20 та документи що в ній містяться.

Також колегія суддів звертає увагу, що заява про винесення обмежувального припису по своїй суті носить строковий характер, при звернені з зазначеною заявою ОСОБА_1 просила застосувати різні заходи тимчасового обмеження прав кривдника, а тому дані справи не є тотожними.

Зважаючи на наведене, те що судом першої інстанції належним чином не дослідженні обставини справи та зроблені передчасні висновки, які не відповідають нормам процесуального законодавства суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення.

Позиція суду апеляційної інстанції по суті вимог заявника

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів бере до уваги надані позивачем докази, показання свідка, враховує, що відповідачами не надано жодних доказів на спростування зазначених позивачем обставин, та доказів закриття кримінального провадження, а також враховуючи принцип співмірності та можливі ризики приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог, а саме щодо заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто контактувати з ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заявлена вимога про заборону входити до кімнати в якій проживає позивач є не конкретизованою, надані позивачем докази не містять чіткого зазначення в якій саме кімнаті проживає ОСОБА_1 , даних про планування квартири, не надано технічний паспорт квартири, а тому суд позбавлений можливості з урахуванням норм чинного законодавства та зазначених вище принципів визначити доцільність вжиття такого зазначеного виду обмеження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуюче вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2020 року скасувати в частині відмови .

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поклавши на них на строк шість місяців такі обов`язки: заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто контактувати з ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про заборону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто контактувати з ОСОБА_1 .

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поклавши на них на строк шість місяців такі обов`язки:

заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто контактувати з ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 08 жовтня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська