Справа № 703/2608/20
13 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Бондаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «Сміла Енергоінвест» на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 2071 гривня 23 копійки та невиплачену компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3162 гривні 20 копійок.
Вимоги обґрунтовує тим, що у період з 16 лютого 2015 року по 15 лютого 2018 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сміла Енергоінвест», яким, за вказаний період, йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату у сумі 2071 гривня 23 копійки та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 3162 гривні 20 копійок. 15 лютого 2018 року він був звільнений за угодою сторін згідно наказу №15-к від 15 лютого 2018 року. Зазначеним наказом також була передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 28 календарних днів.
В порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, в день звільнення 15 лютого 2018 року відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив їх виплату.
Він неодноразово усно та письмово звертався до керівництва ТОВ «Сміла Енергоінвест», однак на день його звернення до суду з даним позовом, вищевказані суми йому не виплачені.
Ухвалою судді від 06 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з повідомлення (викликом) сторін та зобов`язано відповідача надати довідку щодо заборгованості перед позивачем.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача ТОВ «Сміла Енергоінвест» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву, заперечень та довідки про заборгованість перед позивачем до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без її участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Так, під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16 лютого 2015 року по 15 лютого 2018 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сміла Енергоінвест», та наказом №15-к від 15 лютого 2018 року звільнений з посади ТОВ «Сміла Енергоінвест» за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, з 15 лютого 2018 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6).
Згідно ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Як вбачається з розрахункового листка за лютий 2018 року, ОСОБА_1 слюсару з ремонту устаткування теплових мереж 4 розряду ТОВ «Сміла Енергоінвест», на день звільнення (15 лютого 2018 року) нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 28 днів у розмірі 4311 гривень 16 копійок, з якої утримано 1148 гривень 96 копійок, до виплати за місяць 3162 гривні 20 копійок, при цьому борг за підприємством на початок місяця становить 2071 гривня 23 копійки. Загальний борг за підприємством на кінець місяця 5233 гривні 43 копійки (а.с.3).
Таким чином, відповідач, на підставі ст.116 КЗпП, був зобов`язаний в день звільнення позивача, тобто 15 лютого 2018 року, виплатити всі належні йому суми, а в разі спору про розмір цих сум, виплатити неоспорювану суму.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сміла Енергоінвест» у день звільнення ОСОБА_1 письмово не повідомило останнього про нараховані суми належні йому при звільнені та не провело виплату належних йому коштів.
При цьому, будь-яких доказів наявності між позивачем та відповідачем спору про розмір сум, належних позивачу при звільненні, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.
Згідно ст.1 Конвенції про захист заробітної плати №95 (надалі Конвенція), яка ратифікована 31 січня 1961 року, термін - «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити на підставі письмового або усного договору про наймання послуг працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, які надано, чи має бути надано.
Відповідно до ч.1 ст.2 Конвенції, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата.
Згідно ст.12 Конвенції, заробітна плата виплачувається через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних врегулювань, які забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати мають бути продиктовані національним законодавством або визначені колективним договором чи рішенням арбітражного органу.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський Суд з прав людини зазначив, що мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й виплати за трудовим договором та інші виплати.
Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не є поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини, як порушення права людини на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Доказів виплати відповідачем позивачу грошових коштів, невиплачених при звільненні, відповідачем не надані та матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою, в частині стягнення аліментів, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.47, 83, 116, 238 КЗпП України, ст.1, 2, 4, 15, 12, 13, 16, 76, 77, 79, 81, 89, 91, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Соборна, буд.94, .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко