ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9237/20 Справа № 2-1001/11 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

08 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Куценко Т.Р. ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

За наслідками автоматичного розподілу справ колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Демченко Е.Л., суддів: Макарова М.О., Куценко Т.Р. розподілена цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року.

Ознайомившись з даною справою вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2018 року колегією суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді: Петешенкової М.Ю., суддів: Куценко Т.Р., Макаров М.О. ухвалено постанову по даній справі (т. 1а.с. 205-208).

Постановою Верховного Суду від 29 липня 2020 року, постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с.87-91).

Оскільки суддя Куценко Т.Р. брала участь у вирішенні справи в апеляційній інстанції, з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року, вважаю за доцільне взяти самовідвід.

Частиною 2 статті 41 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Взяти самовідвід по цивільній справі № 22-ц/803/9237/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Куценко Т.Р.