Провадження № 2-о/554/8/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Полтаві у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме прохав суд встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , реєстраційного посвідчення від 11.04.1994 року, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа - Договору міни від 08.04.1994 року.

В обґрунтування заяви вказує, що 08.04.1994 року у м. Полтаві за його участю було укладено Договір міни, відповідно до якого він разом із членами родини (дружина - ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ) став співвласником квартири АДРЕСА_1 . Зазначений Договір міни був складений російською мовою. Право власності було зареєстровано у передбаченому законом порядку, про був що зроблений напис № 17819 в реєстрову книгу № 134. Також, КП «ПБТІ «Інвентаризатор» було видано Реєстраційне посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документу (Договору міни), у якому його прізвище помилково було зазначено російською мовою - « ОСОБА_1 » замість українською мовою « ОСОБА_1 », відповідно до його паспортних даних. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу є необхідним заявнику для відчуження належної йому нерухомості, оскільки у проведенні нотаріальних дій йому було відмовлено.

У судове засідання 23.03.2020 року заявник ОСОБА_1 не з`явився, 20.03.2020 року надавав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Представник заінтересованої особи у справі - ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у судові засідання жодного разу не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.

Враховуючи належне повідомлення заінтересованої особи у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі письмових матеріалів справи.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

08 квітня 1994 року у м. Полтаві за участюОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діяла в особистих інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , було укладено Договір міни, внаслідок якого останні стали співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Зазначений Договір міни був складений російською мовою та посвідчений 08.04.1994 року нотаріусом першої Полтавської Державної нотаріальної контори за № 4-1591.

Згідно з Реєстраційним посвідченням (виданого взамін реєстраційного напису і є невід`ємною частиноюправовстановлюючого документу) 11 квітня 1994 року Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації було посвідчено право власності на квартиру АДРЕСА_1 , про що зроблений напис № 17819 в реєстрову книгу № 134.

Як вбачається з вказаного Реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документу (Договору міни), прізвище заявника помилково було внесено російською мовою - " ОСОБА_1 ", замість " ОСОБА_1 ", як зазначено у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 українською мовою.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є

вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, і дозволить йому використувати своє право, як власника, на розпорядження належним майном.

Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений.

На підставі вищевикладеного, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 2-5, 10, 76-83, 258-259, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належностіОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 01.08.1996 р.) Реєстраційного посвідчення від 11.04.1994 року, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документу - Договору міни від 08.04.1994 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко