Справа № 308/7196/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 1/3 частина будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , належить їй - ОСОБА_1 на праві власності. Вказує, що у вищезазначеному будинку зареєстровані, однак понад 10 років не проживають відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки мешкають за межами України. Даний факт може бути засвідчено показами інших співвласників житлового будинку, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Стверджує, що відповідачі не приймають жодної участі у приведенні у порядок даного господарства, не сплачують комунальні платежі. Вказує, що реєстрація сторонніх осіб створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

На підставі вищевказаного просить суд визнати гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому від її представника ОСОБА_6 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторін, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у підготовче засідання не з`явилися, при цьому подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи без їх участі, у яких зазначають, що не заперечують проти зняття їх з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Треті особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2011 року житловий будинок, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що відповідачі - ОСОБА_2 , 1940 року народження, та ОСОБА_3 , 1946 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з акту про фактичне місце проживання від 02.09.2019 року, складеного ТОВ «Наш - Добробут» гр. ОСОБА_2 , 1940 року народження, та ОСОБА_3 , 1946 року народження, зареєстровані, але не проживають з 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові ВСУ від 05 листопада 2014 року (справа №6-158цс14), у випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сім`ї. Так, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні з 2010 року, не є членами сім`ї позивача та співвласниками житлового приміщення, а також правових підстав для користування даним житловим будинком не мають, суд вважає, що відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню.

З огляду на визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 142, 200, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.