Провадження № 2/161/2734/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участі:

представника відповідача Крючкова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

25.06.2020 року ЖКП № 3 в особі директора звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування вказавши, що ЖКП № 3 утримувало та проводило обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 до 01.02.2020 року. В зв`язку з призначенням в даному житловому будинку управителя, послуга утримання будинків та прибудинкових територій з 01.02.2020 року ЖКП № 3 не надається. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані і проживають в квартирі АДРЕСА_2 і були споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надавало ЖКП № 3. В зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідачів, станом на 01.02.2020, виникла перед ЖКП № 3 заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території на загальну суму 10331,88 грн. Крім того, на вказану суму заборгованості нараховано інфляційні втрати та 3 % річних. Враховуючи викладене, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЖКП № 3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 10331,88 грн., інфляційні збитки в розмірі 1207,55 грн., 3 % річних в сумі 309,96 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн.

03.08.2020 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідного до якого він позов повністю не визнає. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що стороною позивача не надано жодних доказів утримання та обслуговування ЖКП № 3 житлового будинку АДРЕСА_1 . При цьому, утримання та обслуговування вказаного житлового будинку здійснювалося за рахунок його мешканців. Крім того, наданий ЖКП № 3 розрахунок заборгованості є неналежний та нічим не обгрунтований. Також вказує, що нарахування інфляційних збиткв та 3 % річних було здійснене із пропуском позовної давності, перебіг якої для позивача розпочався 03 червня 2020 року. Враховуючи викладене, просить суд застосувати строк позовної давності в частині вимог, що розраховані станом до червня 2017 року, а в іншій частині відмовити в зв`язку із необгрунтованістю (а.с. 33-38).

10.08.2020 року ЖКП № 3 в особі директора було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій містяться відповідні розрахунки заборгованості відповідачів перед позивачем. Відповідно до даної заяви просить суд стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЖКП № 3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3865,14 грн., інфляційні збитки в розмірі 719,66 грн., 3 % річних в сумі 300,17 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. (а.с. 57-58).

10.08.2020 року ЖКП № 3 було також подано відповідь на відзив на позовну заяву в обгрунтування якого зазначено, що послуги, які надавалися Підприємством підтверджуються відповідними актами виконаних робіт. При цьому, акти-претензії про неналежне виконання послуг по даному будинку від споживачів на адресу підприємства не надходило та представник ЖКП № 3 для складення таких актів не викликався, що свідчить про вчасне та якісне надання послуг Підприємством. Враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 63-65).

03.09.2020 року відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду заперечення на відповідь на відзив у якому зазначено наступні доводи. Так, надані стороною позивача акти виконаних робіт не містять обов`язкових реквізитів, що підтверджують надання послуг з утримання та обслуговування будинку, а також такі, через наявні у них розбіжності, жодним чином не підтверджують факту надання послуг. Вважає заявлені вимоги не обгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають (а.с. 86-89).

До початку судового засідання представником позивача було подано до суду заяву, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 91).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених вимог з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи у своїй сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ЖКП № 3 в період часу до 01.02.2020 року мало на своєму утриманні та обслуговуванні житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами» № 792-1 від 21.12.2016 року та № 20-1 від 24.01.2018 року, а також відповідними Додатками № 2, які є доповгненням до даних рішень (а.с. 66-72).

Судом також встановлено, що послуга утримання будинків та прибудинкових територій з 01.02.2020 року ЖКП № 3 не надається, в зв`язку із призначенням в даному житловому будинку управителя.

Як вбачається із відомостей з Місцевого обчислювального центру № 242/2-2 від 15.06.2020 року в кв. АДРЕСА_2 , зареєстровані і проживають відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

Із наведеного слідує, що відповідачі до 01.02.2020 року були споживачами послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надавало ЖКП № 3.

Відповідно до ч. 3 п. 5 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (від 24.06.2004 року № 1875-Г/ чинний до 01.05.2019), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (від 09.11.2017 року № 2189-VIII, що вступив в дію з 01.05.2019) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника майна покладено тягар його утримування.

Статтею 541 ЦК визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Пунктом 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 чітко визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку та прибудинкової території та плату за комунальні послуги не пізніше наступного місяця.

Нарахування вартості послуг з утримання будинку і прибудинкової території здійснювалось за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі рішень виконкому Луцької міської ради від 31.05.2010 року № 346-1, від 05.06.2013 року № 319-1 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами», № 792-12 від 21.12.2016 року «Про скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами», а останні у відповідності до ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування» є обов`язковими до виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Як вбачається із розрахунку заборгованості квартиронаймачів кв. АДРЕСА_2 , в зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у них, за період з травня 2017 року на 01.02.2020 року, виникла перед ЖКП № 3 заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території на загальну суму 3952,50 грн. (а.с. 59), однак сума заборгованості, яку просить стягнути позивач складає 3865,14 грн.

Із наведеного слідує, що позивачем не було враховано щомісячний платіж за травень 2017 року.

Суд вважає вищевказаний розрахунок, наданий ЖКП № 3, обґрунтованим, правільність такого відповідачами спростовано не було.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності при нарахуванні ЖКП № 3 заборгованості за послуги з утримання та обслуговування будинку і прибудинкової території квартиронаймачів кв. АДРЕСА_2 , оскільки така заборгованість, у відповідності до заяви про зменшення позовних вимог була нарахованою за період з червня 2017 року по січень 2020 року включно, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Також, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ чинний до 01.05.2019), у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (від 9 листопада 2017 року № 2189-УІІІ, що вступив в дію з 01.05.2019) у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

Відповідно до п. 3 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Однак, відповідачами в ході розгляду справи не було надано будь-яких доказів ані незаконного нарахування останнім плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ані підтвердження припинення з ЖКП № 3 відповідного роду договірних зобов`язань.

Судом також встановлено, що акти-претензії про неналежне надання послуг по даному будинку від споживача на адресу підприємства не надходило та представник ЖКП № 3 для складання таких актів не викликався, що свідчить про вчасне та якісне надання послуг Підприємством.

Доводи відповідачів стосовно незаконного нарахування їм плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій без укладеного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не містять під собою правового підґрунтя, адже у відповідності до правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 (справа № 6-59цс13) споживачі зобов`язані оплачувати за житлово-комунальні послуги, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за відповідні послуги.

Крім того, на переконання суду, надані стороною позивача акти виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи, є належним доказом надання ЖКП № 3 послуг з утримання та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , а доводи сторони відповідача про зворотне є такими, що не заслуговують на увагу (а.с. 72-80).

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 щодо утримання житлового будинку АДРЕСА_1 його мешканцями, оскільки надані ним договір про надання послуг від 05.07.2015 року та акт виконаних робіт від 10.09.2015 року були вчинені поза межами періоду, за який заявлено позовні вимоги (а.с. 41-45).

При цьому, вищевказані послуги, надані ФОП ОСОБА_5 для жителів будинку АДРЕСА_1 в 2015 році мали разовий характер та були їх власним волевиявленням щодо проведення робіт з утримання та обслуговування будинку, а відтак жодним чином не свідчать про не надання ЖКП № 3 відповідного роду послуг.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обгрунтовано заявлену позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЖКП № 3 заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3865,14 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, нарахованих відповідачем на заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території інфляційні за період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року, виходячи із загальної суми заборгованості в розмірі 3865,14 грн. становлять - 719,66 грн. (Виходячи з розрахунку: [сума боргу] х [добуток щомісячних індексів за відповідний період] / 100 % - [сума боргу]) (а.с. 60-61).

В свою чергу, розмір 3% річних за період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року, виходячи із загальної суми заборгованості в розмірі 3865,14 грн. становить - 300,17 грн. (Виходячи з розрахунку: [сума боргу] х [процентна ставка] / 100 % / 365 днів х [кількість днів прострочення - 945]) (а.с. 62).

Суд вважає вищевказаний розрахунок штрафних санкцій, наданий ЖКП № 3, належним доказом у справі, а також достовірність такого відповідачами спростовано не було.

При цьому, як інфляційні втрати, так і 3 % річних були розраховані ЖКП № 3 за період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених ЖКП № 3 позивних вимог до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості у зменшеному розмірі, відповідно до заяви від 10.08.2020 року, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За таких обставин, з відповідачів на користь позивача слід також стягнути судовий збір в загальному розмірі 2102 грн., тобто по 525,50 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 322, 360, 525, 526, 625 ЦК України, ст. 64 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Житлово-комунального підприємства № 3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Житлово-комунального підприємства № 3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 3865 грн. 14 коп., інфляційні збитки в сумі 719 грн. 66 коп., та 3% річних в розмірі 300 грн. 17 коп., а всього 4884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Житлово-комунального підприємства № 3 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 525 (п`ятсот двадцять п`ять) грн. 50 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 13 жовтня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська