РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/458/20

30 березня 2020 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючийсуддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в місті Костопіль справу за позовомАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості у розмірі 133103 грн. 14 коп. за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 року та судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 29.01.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Позивач зазначає, що відповідач не виконує зобов`язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31.12.2019 року становить 235786 грн. 33 коп. Також, звертає увагу суду на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення становить 133103 грн. 14 коп., яка складається із 795 грн. 29 коп. - заборгованості за тілом кредиту та 132307 грн. 85 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 29.01.2013 по 30.12.2018 року. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту у сумі 133103 грн. 14 коп. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. не з`явився, при подачі позовної заяви звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1 , у поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 795 грн. 29 коп., також зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом не визнає, оскільки не підписував зазначених умов договору.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2013 року між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання та встановив кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 800 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що між позивачем і відповідачем було укладено договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

У заяві від 29.01.2013 року, яка була підписана ОСОБА_1 , зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана сторонами (а.с.10); розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.7-9); витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11); витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.12-32).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.12.2019 року становить 235786 грн. 33 коп. з яких: 795,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 227941,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за користування кредитом; 7050,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Позивач звертає увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 133103 грн. 14 коп., яка складається з наступного: 795,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 132307,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 29.01.2013 по 30.12.2018 року.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 29.01.2013 року, яка була підписана ОСОБА_1 , процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором

№ б/н від 29.01.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Таким чином, представником позивача не доведено, що долучені до позову Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку дійсно являються складовою частиною укладеного 29.01.2013 року між сторонами договору № б/н у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки, останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника ОСОБА_1 в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання Анкети-Заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які позивачем долучені до матеріалів позову, в обґрунтування позовних вимог, також не містить відомостей, що відповідач був ознайомлений саме з ними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи анкету-заяву від 29.01.2013 року, був ознайомлений та надав свою згоду саме на ті конкретні «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку» та «Тарифи Банку», на які посилається позивач як докази умов кредитного договору № б/н від 29.01.2013 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 132307 грн. 85 коп. - заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитом, оскільки зазначені кошти були нараховані відповідно до розрахунків зазначених у Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, однак позивачем не було доведено, що відповідач був ознайомлений і надав свою згоду саме на ці Тарифи та Умови.

Однак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 795 грн. 29 коп., яка підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по рахунку.

Так, з розрахунку заборгованості та наданої суду виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 знімав кошти з карткового рахунку та користувався ними.

Суд, вважає за вірне зазначити, що анкета-заява, яка була підписана відповідачем 29.01.2013 року не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 року (провадження № 14-131цс19) та від 17.07.2019 року (провадження № 61-13643св18).

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач частково визнав позовні вимоги у розмірі, що становить заборгованість за тілом кредиту, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту, що становить 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн. 29 коп.

Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. (мінімальний розмір ставки судового збору за подання юридичною особою позову майнового характеру, на день звернення з позовом до суду).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 207, 526, 530, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 76, 77, 79, 80, 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", , заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.01.2013 року, що становить тіло кредиту у розмірі 795 (сімсот дев`яносто п`ять) гривень 29 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", , витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", , місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 01.04.2020 року.

СуддяО. С. Цвіркун