Справа № 201/6498/20
Провадження № 2/201/2584/2020

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 червня 2020 року постановою приватного виконавця Русецької О.О. відкрите виконавче провадження № 62273552 з примусового виконання виконавчого напису від 13 березня 2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за кредитним довогором № С11.175.74500 від 20 лютого 2017 року за період з 31 жовтня 2019 року по 04 лютого 2020 рік в загальному розмірі 39 104,75 грн. Вказаний виконавчий напис, позивач вважає таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Окрім того зазаначив, що нотаріус при вчинення виконавчого напису керувався пунктон Переліку, який Постановою Київського апеляційного адмінітсративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинним, та на підставі нечиного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безпірності заборгованості позивача перед банком на підстпаві лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

Також зазначив, що оскільки після відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, були арештовані його поточні рахунки, накладено арешт на все майно, він змушений був сплатити 39 104,75 грн., які просить стягнути з відпорвідача на його користь пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК України, та судові витрати які складаються з судового збору 1 684 грн. та витрати на професійну правову допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.16).

15 липня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом. (а.с. 17- 18).

12 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останій послався, що 20 лютого 2017 року між позивачем та ними було укдадено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С11.175.74500 згідно п. 2,3, 3.2 якої банк відкрив позичальнику поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня та надав Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по поточному рахунку з лімітом Кредитної лінії, доступним Клієнту на момент укладення Угоди 22 600 грн. з процентною ставкою 24%. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі натомість позивач свої зобов`язання не виконав в повному обсязі станом на 04 лютого 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 27 204,75 грн., яка складається з 22 013,89 грн. основний борг, 1 098,13 прострочений борг, 11 431,4 грн. простроченні проценти, 1 461,33 грн. строкові проценти, 1 200 грн. штрафні санкції. Тому 10 березня 2020 року вони звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 37 204,75 грн. боргу за Договором та витрат на його вчинення в сумі 1 900 грн.

На виконання п.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України АТ «Ідея Банк» 13 березня 2020 року надали: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 10 березня 2020 року; угоду № С11.175.74500 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20 лютого 2017 року; довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів від 10 березня 2020 року; вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04 лютого 2020 року № 12.4.2./11.175.74500; довідку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за угодою № С11.175.74500 від 20 лютого 2017 року, видану АТ «Ідея Банк» станом на 04 лютого 2020 року; виписку по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , сформовану АТ «Ідея Банк» на закрите 04 лютого 2020 рік; виписку по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , сформовану АТ «Ідея Банк» на закрите 10 березня 2020 року; список № 103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список № 3030 згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»; опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу позивача документів, визначених п. 4-5 даного переліку, та фіскальний чек по оплаті вказаних послуг поштового зв`язку; детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Угодою № С11.175.74500 від 20 лютого 2017 року, виконаний станом на 04 лютого 2020 року. Даний перелік підтверджує безспірність заборгованості позивача. Також зазначили, що 06 лютого 2020 року позивача було повідомлено про наявність заборгованості. А тому вважають що виконавчий напис відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», та не підлягає скасуванню.

Окрім того зазначили, що посилання позивача на ту обставину, що нотаріус при вчинення виконавчого напису керувався пунктон Переліку, який був визнаний не чинним, не відповідає дійсності, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 (пункт 2 Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172) чина по сьогоднішній час.

Стосовно вимоги позивача про повернення безпідставно набутих коштів зазначили, що 04 лютого 2020 року позивача було повідомлено про наявність в нього заборгованості згідно Кредитного договору, попереджено про можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги, на підтвердження чого надано список за формою № 103 згрупованих поштових відправлень станом на 04 лютого 2020 року та фіскальний чек по оплаті даних послуг. Однак позивачем не виславлено жодних заперечень. А тому кошти які були стягнуі з позивача зараховано на погашення заборгованості ОСОБА_1 за угодою № С11.175.74500 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20 лютого 2017 року. Проти стягнення витрат на правову допомогу заперечували, оскільки не надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також просили суд встановити факт наявність заборгованості позивача перед відповідачем (а.с. 24-33).

Представник позивача подав суду заяву про слухання справи за їх відсутності на задовленні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача при подачі письмого відзиву просив слухати справу за їх відсутності, в задоволенні позову просили відмовити.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити рішення за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея банк» було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С11.175.74500 згідно п. 2,3, 3.2 якої банк відкрив позичальнику поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня та надав Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по поточному рахунку з лімітом Кредитної лінії, доступним Клієнту на момент укладення Угоди 22 600 грн.

Згідно п. 3.3. Угоди , процентна ставка за користування коштами з Кредитної лінії становить 24,0000%.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі натомість позивач свої зобов`язання не виконав в повному обсязі станом на 04 лютого 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 27 204,75 грн., яка складається з 22 013,89 грн. основний борг, 1 098,13 прострочений борг, 11 431,4 грн. простроченні проценти, 1 461,33 грн. строкові проценти, 1 200 грн. штрафні санкції.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства

10 березня 2020 року банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 37 204,75 грн. боргу за Договором та витрат на його вчинення в сумі 1 900 грн.

04 лютого 2020 року відповідач звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою позивач був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість згідно Угоди, вказано розмір боргу, а також з чого він складається. Попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги (а.с. 38). Додатком до вимоги було долучено довідку - розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що містить інформацію про загальний розмір боргу, та кожну його складову (а.с.39).

13 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було видано виконавчий напис № 405, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № С11.175.74500 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20 лютого 2017 року за період з 31 жовтня 2019 року по 04 лютого 2020 рік у розмірі: 22 013,89 грн. основний борг, 1 098,13 прострочений борг, 11 431,4 грн. простроченні проценти, 1 461,33 грн. строкові проценти, 1 200 грн. штрафні санкції ,1 900 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 11).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 04 червня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса №405 від 13 березня 2020 року. (а.с. 6).

Позивач із вказаним виконавчим написом не погоджується, у звязку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані документи, а саме: заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 10 березня 2020 року; угоду № С11.175.74500 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20 лютого 2017 року; довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів від 10 березня 2020 року; вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04 лютого 2020 року № 12.4.2./11.175.74500; довідку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за угодою № С11.175.74500 від 20 лютого 2017 року, видану АТ «Ідея Банк» станом на 04 лютого 2020 року; виписку по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , сформовану АТ «Ідея Банк» на закрите 04 лютого 2020 рік; виписку по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , сформовану АТ «Ідея Банк» на закрите 10 березня 2020 року; список № 103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список № 3030 згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»; опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу позивача документів, визначених п. 4-5 даного переліку, та фіскальний чек по оплаті вказаних послуг поштового зв`язку; детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Угодою № С11.175.74500 від 20 лютого 2017 року, виконаний станом на 04 лютого 2020 року (а.с. 37-84).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові

від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, установивши, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису АТ «Ідея Банк» нотаріусом здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред`явлених для вчинення виконавчого напису документів. Встановивши факт надіслання відповідачем ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Як було встановлено судом раніше, виконавчим написом №405 від 13 березня 2020 року було стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором договором № С11.175.74500 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 20 лютого 2017 року за період з 31 жовтня 2019 року по 04 лютого 2020 рік у розмірі: 22 013,89 грн. основний борг, 1 098,13 прострочений борг, 11 431,4 грн. простроченні проценти, 1 461,33 грн. строкові проценти, 1 200 грн. штрафні санкції ,1 900 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Проте, у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 жодним чином не оспорював визначену у виконавчому написі заборгованості за кредитним договором № С11.175.74500 , що вказує на її безспірність.

Окрім того, суд враховує, що виконавчий напис було вчинено в межах строку позовної давності, з надсиланням кредитором письмової вимоги про погашення заборгованості боржнику, встановленням нового терміну виконання зобовязання і лише після спливу 30 днів з моменту отримання ОСОБА_1 письмової вимоги кредитора.

У даному випадку, суд вважає, що позивачем та його представником не надано суду доказів порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису чи неправомірності вимог стягувача.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису чи неправомірності вимог стягувача суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріусу таким що не підлягає виконанню та повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів.

Аргументи заявника про те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було встановлено, що положення пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 суперечать статті 18 ЦК України і відповідно до статті 4 ЦК України не можуть застосовуватись є безпідставними з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно правових актів, занесених до державного реєстру затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31 липня 2000 року № 32/5 підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є: набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 12 жовтня 2020 року

Суддя С.О. Демидова