Провадження № 2/127/2484/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Пророк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є батько позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

Відповідно до заповіту № 2-1517 від 03.12.2014 року батько зробив розпорядження, яким на випадок його смерті заповідає квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 .

За вищезазначеною адресою зареєстрована бувша невістка позивача ОСОБА_2 . Крім неї зареєстрований онук позивача ОСОБА_4 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до акту № 12400, виданий ВКР ТОВ «ЖЕО» підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за даною адресою з серпня 2019 року без поважних причин.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 07.12.2007 року, витягом з державного реєстру правочинів, реєстраційним посвідченням від 08.01.2008 року.

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО-1» від 22.07.2020 року № 2016 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 2 осіб ОСОБА_2 невістка, ОСОБА_4 онук. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 .

Згідно акту № 12400 від 17.07.2020 року, підписаний сусідами та засвідчений начальником ВВС ТОВ «ЖЕО» вбачається, що комісія в складі інспектора ВКР ТОВ «ЖЕО», начальника ВКР ТОВ «ЖЕО» склали дійсний акт про те, що з виходом на місце даного числа за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Також було встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою не проживають (є) зареєстровані ОСОБА_2 .

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 178, 191, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя