Єдиний унікальний номер 240/686/19
Номер провадження 22-ц/804/2827/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 240/686/19

Номер провадження 22-ц/804/2827/20

13 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2020 року, повний текст якого складено суддею Мартиненко В.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 12 березня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У липні 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом (який в подальшому було уточнено) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначив, що у відповідний період він працював старшим майстром шляхової дільниці 3 групи у виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року позивач був звільнений, проте відповідач не виплатив йому заробітну плату.

З урахуванням викладеного, просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з січня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 15615,71 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 12357,98 грн. та вихідну допомогу при скороченні в розмірі 10966,13 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

12 березня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково.

Стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 34430 (тридцяти чотирьох тисяч чотирьохсот тридцяти) гривень 45 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по 15 березня 2017 року в розмірі 18664 (вісімнадцяти тисяч шестисот шістдесяти чотирьох) гривень 45 копійок відмовлено.

Стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 498 (чотириста дев`яносто вісім) гривень 28 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць - за квітень 2017 року в розмірі 1613 (однієї тисячі шестисот тринадцяти) гривень 60 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням представником Акціонерного товариства «Українська залізниця» подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначив, що з 16.03.2017 року в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ "Українська залізниця" та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного автомобільного сполучення, відповідно до рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017 року, нарахування заробітної плати було припинено.

Підтвердженням наявності заборгованості по заробітній платі є первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку відсутні, так які залишилися на непідконтрольній території.

Посилаючись на висновок Торгово - промислової палати України зазначив, що у вищевказаному документі ретельно описані всі події, які унеможливили здійснення нарахування та виплати заробітної плати, а тому докази надані позивачем є неналежними та такими, що не підтверджують нарахування заробітної плати та наявність заборгованості.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 53 094,90 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 працював на посаді старшого майстра шляхового дільниці ІІІ групи дільниця з поточного утримання колії № 2, зокрема з 08 липня 2016 року у реорганізованому на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» №303 від 15.04.2016 року виробничому підрозділі «Дебальцевська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

17 липня 2017 року на підставі наказу від 14.07.2017 року № 10656/ДН-ОС позивач був звільнений у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , наказом (розпорядженням) № 10656/ДН-ОС від 14.07.2017 р. про припинення трудового договору (контракту).

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 938 від 31.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до табуляграм, позивачу в січні 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 8256,53 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 5145,44 грн; в лютому 2017 року - в розмірі 8255,52 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4594,64 грн; у період з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату було нараховано з урахуванням часу простою: за березень 2017 року в розмірі 6252,31 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4971,72 грн; за квітень 2017 року в розмірі 1613,60 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 1283,12 грн; за травень 2017 року в розмірі 578,46 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 459,98 грн; за червень 2017 року в розмірі 3832,29 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3047,38 грн; за липень 2017 року заробітну плату було нараховано в розмірі 24306,19 грн, яка складається, в тому числі, з компенсації за невикористану відпустку за 38 днів в сумі 12357,98 грн., вихідної допомоги при скороченні в сумі 10966,13 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 19437,54 грн.

Відповідно до довідки від 26.11.2019 р. за № 1448/2, платіжних відомостей № 184 за січень 2017 року, № 556 за січень 2017 року, № 829 за лютий 2017 року, № 1116 за лютий 2017 року, позивачу було нараховано заробітну плату за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року в загальному розмірі 16512,05 грн (8256,53+8255,52), яка після утриманням з цих сум обов`язкових податків та зборів було йому перераховано на особовий рахунок № НОМЕР_2 в ТВБВ 10004/0149 філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в загальному розмірі 13130,08 грн (в січні 2017 року платежі в розмірі 1420,00 грн та 5145,44 грн, в лютому 2017 року платежі в розмірі 1970,00 грн та 4594,64 грн).

З вищезазначеної довідки від 26.11.2019 р. за № 1448/2 та відомості на виплату грошей № 16 за березень 2017 року, вбачається, що за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 2152,40 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 27 липня 2019 року в розмірі 1711,55 грн, нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року по липень 2017 року не здійснювалось.

Позивач, здійснюючи розрахунок заборгованості по заробітній платі не врахував вищезазначені положення та вказав суму заборгованості по заробітній платі після утримання обов`язкових податків та зборів, а також не врахував сплачену заробітну плату за січень, лютий та першу половину березня 2017 року.

Колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні з позивачем не провів остаточного розрахунку та не виплатив заборгованість по заробітній платі за оскаржуваний період.

Висновок суду підтверджується відповідними копіями розрахунків заробітної плати (табулеграмами), копіями наказу про звільнення, копією трудової книжки, та узгоджується з положеннями ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

В підтвердження не виплаченої заробітної плати позивачем були надані копії розрахунку, відповідно до яких позивачу в січні 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 8256,53 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 5145,44 грн; в лютому 2017 року - в розмірі 8255,52 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4594,64 грн; у період з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату було нараховано з урахуванням часу простою: за березень 2017 року в розмірі 6252,31 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4971,72 грн; за квітень 2017 року в розмірі 1613,60 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 1283,12 грн; за травень 2017 року в розмірі 578,46 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 459,98 грн; за червень 2017 року в розмірі 3832,29 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3047,38 грн; за липень 2017 року заробітну плату було нараховано в розмірі 24306,19 грн, яка складається, в тому числі, з компенсації за невикористану відпустку за 38 днів в сумі 12357,98 грн., вихідної допомоги при скороченні в сумі 10966,13 грн., що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 19437,54 грн.

Відповідно до довідки від 26.11.2019 р. за № 1448/2, платіжних відомостей № 184 за січень 2017 року, № 556 за січень 2017 року, № 829 за лютий 2017 року, № 1116 за лютий 2017 року, позивачу було нараховано заробітну плату за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року в загальному розмірі 16512,05 грн, яка після утриманням з цих сум обов`язкових податків та зборів було йому перераховано на особовий рахунок № НОМЕР_2 в ТВБВ 10004/0149 філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в загальному розмірі 13130,08 грн (в січні 2017 року платежі в розмірі 1420,00 грн та 5145,44 грн, в лютому 2017 року платежі в розмірі 1970,00 грн та 4594,64 грн), що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Отже, враховуючи наявні у матеріалах справи докази про отримання позивачем частково заробітної плати за січень 2017 року, лютий 2017 року та першу половину березня 2017 року в загальному розмірі 18 664,45 грн, яка після вирахування обов`язкових податків та зборів була отримана позивачем в загальному розмірі 14 841,63 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за відрахуванням зазначеної суми, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року у розмірі 34 430,45 грн (53 094,90 грн 18 664,45 грн) з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

Доводи відповідача, що відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачці сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, на який посилається представник відповідача не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

Л.П.Никифоряк