Справа № 600/787/18
Справа № 2/951/44/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

05 жовтня 2020 року смт.Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Скавінської Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

встановив:

19.09.2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житлом, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги покликається на те, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не проживають у вказаній квартирі з 2015 року, не сплачують комунальних платежів, в утриманні квартири жодної участі не беруть, особистих речей останніх у квартирі не має. Формальна реєстрація відповідачів у квартирі перешкоджає їй у здійсненні права власності, зокрема права користування та розпорядження таким. Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись нормами ст.405 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.10.2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.24).

11.06.2019 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті (а.с.50).

13.02.2020 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України, згідно з якої вбачається, що на підставі ст.391 ЦК України ОСОБА_1 є власником спірної квартири, відповідачі з нею спільно не проживають, спільним побутом не пов"язані, взаєних прав та обов"язків не мають, а відтак право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Таким чинок, просить: усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем квартирою, що розташована в АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування зазначеним житлом та припинення права користування квартирою. Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем квартирою, що розташована в АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування зазначеним житлом та припинення права користування квартирою.» (а.с.69-77).

Позивач чи її представник у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги, щодо заочного розгляду справи не заперечуює (а.с.108).

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, судова повістка повернулася без вручення адресатам із відмітками Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.102-107).

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що, позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору дарування квартири від 26.12.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 28.12.2012 року №37045646 (а.с.7, 8).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 05.03.2015 року, що підтверджується копією такого (а.с.14).

Відповідачі фактично зареєстровані, але не проживають у квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження «факту не проживання» від 13.09.2018 року (а.с.17).

У вказаному будинку, на момент звернення із позовом, зареєстровано 5(п`ятеро) осіб: ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_2 (відповідач); ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_3 (відповідач), що підтверджується копією будинкової книги прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-13).

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскільки відповідачі у квартирі по АДРЕСА_1 не проживають протягом останніх п`яти років, не цікавляться житлом, жодної участі в утриманні такої не приймають, не зберігають майна та речей тощо, а відтак, заявлені позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому, вирішуючи питання судових витрат, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір в розмірі 1409,60 грн..

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування зазначеним житлом та припинення права користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 сплаченого нею судового збору в розмірі 1409,60 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 20.10.1995 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні, дані паспорта: серія НОМЕР_3 , виданий Козівським РС УМВС України в Тернопільській області 08.11.2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , дані паспорта: серія НОМЕР_5 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 15.07.2011 року.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 12.10 .2020 року.

Суддя О.Б.Гриновець