Справа № 531/2233/12
Провадження № 2-в/185/28/20
У Х В А Л А

02 березня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання - Зубкової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 531/2233/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі 531/2233/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за ініціативою суду.

На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, справи, підсудні Куйбишевському районному суду м.Донецька підсудні Павлоградському міськрайонному суду Донецької області.

В архіві Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутня вищевказана справа.

Учасники справи повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, заявник просив розглянути справу за його відсутності, інші учасники справи про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні наступні судові рішення:

- рішення Куйбишевського районного суду м.Донецьк від 07 листопада 2012 року, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року, задоволено частково;

- ухвали апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2013 року.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вивчивши отримані судом матеріали, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині судових рішень.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 258, 260, 493-495 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження справи № 531/2233/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Родовід Банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року, в частині:

- рішення Куйбишевського районного суду м.Донецьк від 07 листопада 2012 року у справі № 531/2233/12, згідно тексту якого

Справа № 2/531/741/12

531/2233/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2012 року місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі - Литвиненко Ю.Е.,

за участю представника позивача ОСОБА_3 С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Родовід банк» про визнання частково недійсним кредитного договору № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року та змінення його, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року, посилаючись на наступне.

21.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», правонаступником якого з 17.06.2009 року є Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 47/АА-003.06.2, згідно якого відповідач отримав суму у розмірі 13 445,00 доларів США на купівлю автомобіля.

Факт видачі кредиту відповідачу ОСОБА_1 підтверджується заявою на видачу готівки №591_22 від 21.11.2006 р., що містить підпис боржника.

Банк в повному обсязі виконав свої обов`язки перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно п. 1.3. кредитного договору кредит був наданий відповідачу ОСОБА_1 за умови сплати ним банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5 % річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 21.1.2006 року був укладений договір поруки № 47/АА-003.06.2. У відповідності до п.1.1 договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 03.02.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 358 554,77 гривень.

25.10.2010 року позивач надіслав на адресу поручителя лист № 151.6-11-б.б/7622, в якому повідомив його, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, сповістив про розмір заборгованості боржника перед банком за кредитним договором та вимагав погасити вказану заборгованість. Однак поручитель ОСОБА_2 не виконав зазначену вимогу банку і внаслідок цього заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед банком залишається непогашеною і на даний момент.

Станом на 03.02.2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 358 554777 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 3 290,35 доларів США, що за курсом Національного банк України станом на 03.02.2012 року становить 26 288,91 гривень; заборгованість по сплаті процентів 83,43 доларів США, що за курсом Національного банк України станом на 03.02.2012 року становить 666,58 гривень; пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань 331 599,28 гривень.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся із позовом ВАТ «Родовід банк» про визнання частково недійсним кредитний договір № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року та змінення його, посилаючись на наступні обставини.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить суд визнати частково недійсним кредитного договору № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року у частині п.1.1 кредитного договору визначення грошового еквіваленту зобов`язання у іноземній валюті у сумі 13 445,00 доларів США та змінити вищевказаний договір у частині п. 1.1 кредитного договору визначення грошового еквіваленту зобов`язання у іноземній валюті у сумі 13 445,00 доларів США на гривневе вираження зобов`язання у національній валюті за існуючим курсом на момент вчинення 5,05 грн. за 11 долар США, відповідно у сумі 67897,25 грн.

Представник позивача у судове засідання прибув, підтримав позовні вимоги основного позову, зустрічний позов не визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 .В у судове засідання з`явився, позовні вимоги за основним позовом не визнав, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце проведення слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд, вислухав представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає основний позов підлягаючим частковому задоволенню, зустрічний позов не підлягаючим задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», правонаступником якого з 17.06.2009 року є Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 47/АА-003.06.2, згідно якого відповідач отримав суму у розмірі 13 445,00 доларів США на купівлю автомобіля.

В судовому засіданні встановлено, що факт видачі кредиту відповідачу ОСОБА_1 підтверджується заявою на видачу готівки №591_22 від 21.11.2006 р., що містить підпис боржника.

Банк в повному обсязі виконав свої обов`язки перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно п. 1.3. кредитного договору кредит був наданий відповідачу ОСОБА_1 за умови сплати ним банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5 % річних.

В судовому засіданні встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 21.1.2006 року був укладений договір поруки № 47/АА-003.06.2. У відповідності до п.1.1 договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 03.02.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 358 554,77 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2010 року позивач надіслав на адресу поручителя лист № 151.6-11-б.б/7622, в якому повідомив його, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, сповістив про розмір заборгованості боржника перед банком за кредитним договором та вимагав погасити вказану заборгованість. Однак поручитель ОСОБА_2 не виконав зазначену вимогу банку і внаслідок цього заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед банком залишається непогашеною і на даний момент.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 03.02.2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 358 554777 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 3 290,35 доларів США, що за курсом Національного банк України станом на 03.02.2012 року становить 26 288,91 гривень; заборгованість по сплаті процентів 83,43 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.02.2012 року становить 666,58 гривень; пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань 331 599,28 гривень.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України „зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться", а відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що розмір пені, яку нарахував позивач, значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідачів у солідарному порядку пеню за прострочку виконання грошових зобов`язань у розмірі 26 288,91 гривень.

Позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсними п.1.1. кредитного договору щодо валюти кредиту в доларах США, як такі, що суперечать Цивільному кодексу та іншим актам цивільного законодавства та змінити його, проте суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ст. 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції, в тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (кредитна операція).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Родовід банк» видана банківська ліцензія № 27, зареєстрована НБУ України 07.10.1991 року за № 16, на підставі якої видано дозвіл № 27-4-2 від 07.10.1991 року на право здійснення операцій, визначених п.п.1-4 ч.2 та ч.4 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу від 22.09.2006 року, яким передбачено операції з валютними цінностями, в тому числі залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у встановленому законом розмірі 3 219,00 грн.

На підставі ст.ст. 526, 543, 549, 543, 550, 554, 624, 625, 629, 1050, 1049, 1054 ЦК України і керуючись ст.ст. 15, 60, 88, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року, задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитом в сумі 26 288,91 гривень, заборгованість по сплаті процентів 666,58 гривень, пеню за прострочку виконання грошових зобов`язань у розмірі 26 288,91 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ВАТ «Родовід банк» про визнання частково недійсним кредитного договору № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року та змінення його, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:;

- ухвали апеляційного суду Донецької області від 11 січня 2013 року у справі №22ц/0590/13373/12, згідно тексту якої

«Справа 22ц/0590/13373/12 Суддя 1 інстанції: Черткова Н.І.

Категорія 27 Доповідач: Канурна О.Д.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2013 року Апеляційний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Ювченко Л.П.

суддів: Бугрим Л.М., Канурної О.Д.

при секретарі Лавицькому Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Родовід Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору та змінення його,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47/АА-003.06.2 від 21 листопада 2006 року задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитом в сумі 26288,91 грн., заборгованість по сплаті процентів 666,58 грн., пеню за прострочку виконання грошових зобовязань у розмірі 26288,91 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ВАТ «Родовід Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору та змінення його, відмовлено.

З даним рішенням не погодився відповідач по первісному позову ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права і невірно застосовані закони, які не поширюються на дані правовідносини та не застосовані закони, які підлягають застосуванню. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, визнати частково недійсним кредитний договір, змінити кредитний договір.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, хоча належним чином і своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 153).

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, хоча належним чином своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача по первісному позову ОСОБА_1 ОСОБА_4 , пояснення представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 з наступних підстав.

Частиною 1 статті 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ;рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Cтаттею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вибачається із ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого з 17.06.2009 року є Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 47/АА-003.06.2, згідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 13445,00 дол.США на покупку автомобіля. Згідно до пункту 1.5 вказаного договору, кредит був виданий відповідачу ОСОБА_1 за умови сплати ним банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5% річних.

Також 21.11.2006 року був укладений договір поруки № 47/АА-003.06.2, між банком та ОСОБА_2 , згідно умов якого відповідач ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед банком солідарно в тому ж обсязі , що і відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 03.02.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 358554,77 грн.

25.10.2010 року позивач по первісному позову надіслав на адресу поручителя лист № 151.6-11-б.б/7622, в якому повідомив, що ОСОБА_1 не виконує свої зобовязання за кредитним договором та вимагав погасити вказану заборгованість. Поручитель ОСОБА_2 не виконав зазначену вимогу банку.

Згідно зі ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Пунктом 1.1 вищевказаного договору поруки передбачено, що Поручитель зобовязується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором № № 47/АА-003.06.2, від 21 листопада 2006 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та Позичальником (а.с. 26).

Звертаючись до суду першої інстанції із зустрічним позовом, ОСОБА_1 просив визнати частково недійсним кредитний договір № 47/АА-003.06.2, від 21.11.2006 року у частині пункту 1.1 кредитного договору визначення грошового еквіваленту зобовязання у іноземній валюті у сумі: 13445,00 доларів США та змінити ;договір № 47/АА-003.06.2 від 21.11.2006 року у частині пункту 1.1 кредитного договору визначення грошового еквіваленту зобовязання у іноземній валюті у сумі: 13445,00 доларів США на гривневе вираження зобовязання у національній валюті за існуючим курсом на момент вчинення 5,05 грн. за 1 долар США, відповідно в сумі 67897,25 грн. У інших частинах оспорюваний договір та у цілому залишити дійсним.

Оскільки ОСОБА_1 не було надано відповідних доказів на підставі свого зустрічного позову, то висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову є правомірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про вираження зобовязанні у гривні не заслуговують на увагу, оскільки частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктом 1 глави 3 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління НБУ від 10 серпня 2005 року № 281, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 серпня 2005 року за 950/11230 передбачено, що резиденти мають право купувати, обмінювати іноземну валюту з метою виконання зобов`язань (у тому числі власних операцій суб`єктів ринку) за кредитними операціями та платежами за цими операціями (проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо) в іноземній валюті на підставі таких документів: оригіналу кредитного договору (договору позики), що підтверджує потребу виконання резидентом зобов`язань в іноземній валюті (включаючи проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо), та його копії.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідачу необхідно мати індивідуальну ліцензію, оскільки пунктом 1 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (із змінами і доповненнями) передбачено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Виходячи із встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та відмови у зустрічному позові.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального закону, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Апеляційний суд не приймає до уваги інші доводи апелянта, оскільки суду першої інстанції не було надано доказів щодо належного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов вищевказаних договорів.

Керуючись ст.,ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 07 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді:».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона