Справа № 346/2687/20
Провадження № 2/346/1353/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Об`єднаної територіальної громади (с. Іванівці) про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_2 . Зазначає, що станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору- ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , та він, позивач, всі особи, які проживали в даному будинковолодінні є співвласниками в рівних частинах будинковолодіння, тобто кожному із них належить по 1/3 зазначеного майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати- ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на 1/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Зазаначає, що спадщину після смерті матері прийняли в рівних частка по 1/6 він з батьком постійно проживаючи з померлою на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько- ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 прийняв він, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Окрім нього спадкоємцями, які б претендували на спадщину немає. Звернувшись до державного нотаріуса, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки частку померлого голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, рішення просив прийняти згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що 16 лютого 2004 року складено відповідний актовий запис №5(а.с.40) Померлий залишив заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівецької сільської ради народних депутатів Берило М.І. згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося ОСОБА_2 заповів позивачу.

Згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 2 квітня 1990 року в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належив колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 (а.с.6). Згідно довідки в.о. старости с. Іванівці Коломийської міської ради від 11.03.2020 року №83.01.2.4/1-10 згідно якої станом на 01.07.1990 року в АДРЕСА_1 проживали: ОСОБА_2 -голова сім`ї ; ОСОБА_3 -дружина та ОСОБА_1 -син. Тип двору селянський. На момент смерті ОСОБА_2 у будинку проживали: ОСОБА_1 -син; ОСОБА_4 -невістка та ОСОБА_5 -онука. Заповіт від імені померлого ОСОБА_2 посвідчувався у виконкомі Іванівецької сільської ради 30.01.2002 року за №1. Заповіт від ОСОБА_3 не посвідчувався у виконавчому комітеті Іванівецької сільської ради (а.с.11).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації» житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 під реєстровим №284 за ОСОБА_2 (а.с.7).

З метою оформлення спадщини позивач ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_2 , частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не було виділено (а.с. 47).

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно даних технічного паспорту в АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок «літ. А», сарай «літ. Д», сарай «літ. Ж», вбиральня "літ.З", навіс «К», навіс «Л», огорожа «№1-3», замощення «І» (а.с.8-10).

Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку та господарських будівель і споруд ринкова вартість житлового будинку (загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м. та господарських будівель і споруд: сараї (Д,Ж), навіси (К,Л), вбиральня (З), огорожа (№1-3) та замощення (І) в АДРЕСА_1 становить 92 900 грн. (а.с.13-38)

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є належно обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст.328,392 ЦК України та керуючись ст.ст.247 ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 09.10.2020 року.

Суддя Махно Н. В.