Справа № 357/3912/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1 ;

представника позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 ;

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 ; 2) залишити у власності ОСОБА_3 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ; 3) стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 05.08.2000 року по 11.10.2019 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох доньок, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. В період шлюбу сторонами за спільні кошти набута квартира, яка являється об`єктом спільної сумісної власності, тому підлягає поділу. Позивач працює на посаді косметика та отримує заробітну плату в розмірі 3 944,50 грн. щомісячно. Діти потребують значних матеріальних затрат, а відповідач приймає участь в цьому лише в частині сплати аліментів. Позивачу недостатньо грошових коштів для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, на їх навчання та лікування, частину фінансових зобов`язань взяла на себе її мама.

22.04.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

29.05.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

22.06.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив вимоги задовольнити частково, поділити квартиру визнавши за кожним із сторін право власності 1/2 частину.

У відзиві відповідачем наведено, що квартира є об`єктом права спільної сумісної власності. Стягнутий рішенням суду розмір аліментів не є меншим від передбаченого ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів, які стягуються на одну дитину. Наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою, передбаченою ч. 3 ст. 70 СК України для збільшення частки позивачки у спірному майні. Наведені позивачем доводи є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Позивачем не доведено того, що розмір присуджених до стягнення аліментів є недостатнім для утримання дітей. 05.11.2019 року прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, тому з грудня почалися нарахування аліментів з мого місця роботи ТОВ «Завод пакувального обладнання «Термо-Пак». Та обставина, що діти проживають разом з позивачем не є достатньою підставою для відступлення від рівності часток при поділі майна.

30.06.2020 року представником позивача подана відповідь на відзив, в якому наведено, що після численних погроз фізичного насилля з боку відповідача, позивач змушена була переїхати разом з дітьми до своєї матері у двокімнатну квартиру, де проживає з дітьми і на даний час. Основний тягар по матеріальному забезпеченню дітей покладено на позивача, а розмір аліментів, який сплачує відповідач, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За період з травня 2019 по грудень 2019 року відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та відмовлявся добровільно надавати кошти на утримання дітей, аліменти почав сплачувати лише в січні 2020 року. Враховуючи інтереси двох неповнолітніх дітей, наявні підстави для відступу від засад рівності часток подружжя та збільшення частки позивача.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що старша донька не хоче бачити батька та знаходитись з ним поруч, оскільки дитині була нанесена психологічна травма. Однак вона (позивач) хоче щоб діти налагодили стосунки з батьком.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, які узгоджуються з позовом та відзивом на позовну заяву. Крім того, заявив про понесення позивачем витрат на правову допомогу, докази на підтвердження яких будуть надані у встановленому порядку.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, просив квартиру поділити порівну, пояснив, що дійсно квартира придбана в період шлюбу. Від дітей він ніколи не відмовлявся, надавав кошти на операцію дітей, однак не може надати підтвердження цього. З меншою донькою бачиться кожні вихідні. Сварка між ним та позивачем була лише один раз, яку спровокувала позивач. В даний час діти проживають з матір`ю, однак можуть жити і з ним, оскільки місце проживання дітей не визначено. В даний час працює він має дохід 8-9 тис. грн. на місяць.

Представник відповідача позовні вимоги просила задовольнити частково, надавши пояснення, що узгоджуються з відзивом на позов.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 05.08.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського суду Київської області від 11.10.2019 року. Від спільного проживання мають двох дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу придбана квартира під АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.03.2003 року, зареєстрований в реєстрі № 6-812.

Відповідно до копії довідки про місце проживання та склад сім`ї № 190/08 від 17.05.2019 року Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради за вказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач з 28.03.2003 року, а також їх спільні діти.

30.09.2019 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно доданої до позовної заяви копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 41076 від 13.02.2020 року Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління (м. Київ), всього станом на 30.11.2019 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить - 21 389,34 грн. В розрахунку таблиці у п. 5 «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем» за період з травня по листопад 2019 року вказані нулі.

Згідно доданої до позовної заяви копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 65873 від 16.04.2020 року Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління (м. Київ), всього станом на 01.04.2020 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить 3 948,81 грн. Всього з доходу боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 01.04.2020 року стягнуто аліменти в сумі 14 032,98 грн.

Відповідно до наданого представником відповідача в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 100874 від 20.07.2020 року Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління (м. Київ), всього станом на 20.07.2020 року згідно матеріалів виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить 466,29 грн.

Разом з цим, згідно вказаної довідки сукупний розмір заборгованості станом на червень 2020 року становить 25 078,18 грн., також зазначено, що станом на 01.04.2020 року заборгованість становить 3 948,81 грн., сукупний розмір 29 493,28 грн.

08.05.2019 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено йому покарання у виді 40 годин громадських робіт.

Вказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.03.2019 року, 11.03.2019 року близько 20 год. 10 хв., ОСОБА_3 за місцем спільного проживання, а саме: АДРЕСА_2 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_1 в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та намагався затіяти бійку. В суді ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні правопорушення, розкаюється в скоєному.

Згідно висновку психолога щодо психологічного обстеження в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 27.01.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання має тісний емоційний зв`язок з бабусею, молодшою сестрою та мамою. Про батька ОСОБА_7 майже не говорить, уникає його характеризувати, давати йому оцінку. Наведені висновки: емоційний стан дівчини стабільний. Спокійна, врівноважена, розуміє чого прагне.

Згідно висновку психолога щодо психологічного обстеження в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 27.01.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання має тісний емоційний зв`язок з мамою та старшою сестрою. Батька вона або ігнорує, або розказує, який він поганий. Наведені висновки: емоційний стан ОСОБА_8 : високий рівень агресії, тривога, почуття нестабільності. Розщеплення батьків на гарного, «ідеального» (мама) та поганого (батько).

10.03.2020 року рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 140 встановлено такий порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою ОСОБА_8 : щонеділі з 11-00 до 14-00 години в присутності матері.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню як норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, так і норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 22 КпШС України (станом на час укладення договору купівлі-продажу квартири) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою (ч. 1 ст. 23 КпШС України).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» (чинного на час придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 266/5267/18, провадження № 61-6647св19.

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до висновків постанови Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 286/1537/16-ц, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що спірна квартира придбана під час перебування у шлюбі та є об`єктом спільної сумісної власності, тому підлягає поділу в межах розгляду даної справи.

Частинами 2, 3 статті 70 СК України встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивач, обґрунтовуючи вимогу про збільшення частки у спільному майні, посилається на те, що після вчинення відповідачем насильства в сім`ї, вона змушена була переїхати до своєї матері, де проживає і на даний час. Витрати на забезпечення двох неповнолітніх дітей значно перевищують розмір аліментів, які сплачує відповідач.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що квартира складається з трьох житлових кімнат. Старша дочка ОСОБА_7 досягла шістнадцятирічного віку, тому потребує окремої кімнати.

Відповідач та його представник, заперечуючи проти відступлення від засад рівності часток подружжя, зазначили, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дітей та не може брати до уваги, оскільки ці обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Тому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача про те, що розмір присуджених аліментів є недостатнім для належного утримання дітей, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, чи витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Та обставина, що діти проживають разом з позивачкою не є достатньою підставою для відступлення від рівності часток при поділі майна.

Згідно статті 150 СК України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законом встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аліменти (лат. alimentum - харчі, продовольство) - обов`язок утримання, у визначених законом випадках, одним членом сім`ї інших, які потребують цього (у нашому випадку саме утримання батьками своїх дітей).

Обов`язок по утриманню може виконуватись як в добровільному порядку, так і у примусовому - при виконанні рішення суду про стягнення аліментів.

Отже, для правильного застосування частини третьої статті 70 СК України необхідним є встановлення чи є достатніми чи недостатніми аліменти, які отримуються тим з подружжя, з ким залишились проживати діти для їх фізичного і духовного розвитку.

Верховним Судом у справі № 308/4390/18, провадження № 61-7230св19, 16.12.2019 року зроблено наступний висновок, що «при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини».

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем про те, що позивач разом з дітьми проживає за іншою, ніж позивач, адресою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінка надається як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Обґрунтовуючи наявність значних потреб на утримання дітей, позивачем надані відповідні докази про фактично витрачені грошові кошти, зокрема, на лікування, навчання та розвиток дітей.

ОСОБА_5 у 2019/2020 навчальному році є ученицею приватної Бурси в м. Кельце, Алея тисячоліття Польської держави. Щомісяця оплата за навчання становить 420 злотих, а плата за харчування 17 злотих на день. Оплату за навчання вносить регулярно. З початку навчального року у розмірі 2 940 злотих, що в місяць становить 918 злотих (копія довідки № 12/В/2020 від 04.03.2020 року).

Згідно копії довідки від 11.03.2020 року ФОП ОСОБА_9 , ОСОБА_6 дійсно вивчає англійську мову у міжнародній мовній школі «Мортімер». З 04.12.2019 по 11.03.2020 року за навчання було внесено коштів на суму 3 380 грн.

За змістом копії товарного чеку № 153 від 03.06.2019 року ОСОБА_10 придбано книгу «Курс польської мови інтенсивний в сумі 2 300 грн.

Відповідно до копії квитанції № 510883 від 03.08.2019 року ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_10 сплачено послуги з курсу польської мови в сумі 2 400 грн.

Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні № 2» від 09.01.2020 року, ОСОБА_5 має захворювання очей та щитовидної залози, тому потребує постійних обстежень у лікаря-офтальмолога та лікаря ендокринолога.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні № 1» від 06.06.2019 року, ОСОБА_6 встановлений діагноз гострий вірусний риносинусит.

Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП БМР «Білоцерківської міської лікарні № 1» від 02.07.2019 року, ОСОБА_6 встановлений діагноз правобічний середній отит.

З 02.08.2019 року ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_12 на посаді косметик, загальна сума нарахованого доходу за період з 01.09.2019 по 29.02.2020 року становить 21 735 грн. (копія довідки про доходи № 3 від 03.03.2020 року).

Позивачем також наданий акт оцінки потреб сім`ї/особи від 11.02.2020 року, проведений з 06.02.2020 по 11.02.2020 року Білоцерківським міським центром соціальних служб, для сім`ї дітей та молоді, який містить загальну інформацію про членів сім`ї/особу за місцем проживання (на момент оцінювання) ОСОБА_1 , місце проживання (адреса): АДРЕСА_3 .

За змістом вказаного акту позивач, ознайомившись з результатами оцінки, погодилась з ними. Відповідач, ознайомившись з результатами оцінки, зазначив про наявність окремої думки.

З матеріалів справи вбачається, що з відповідача за рішенням суду від 30.09.2019 року стягнуто аліменти з 27.05.2019 року, при цьому перше стягнення коштів (аліментів) за цим рішенням почалось з січня 2020 року. На час розгляду справи за відповідачем рахується сукупний розмір заборгованості по аліментам.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, а також доведено позивачем належними та допустимими доказами про те, що розмір аліментів, які вона отримує від відповідача на утримання двох дітей, не є достатнім для їх розвитку та лікування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, їх відповідність положенням ст. 63, 70 СК України та інтересам дітей, тому позовна заява підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 846,80 грн., 900 грн. витрат на переклад та засвідчення документів, 500 грн. витрат за оцінку квартири та 33 грн. за отримання інформаційної довідки з реєстру.

Враховуючи надані докази на підтвердження понесених вище витрат, положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 846,80 грн. та 1 400 (500+900) грн. витрат пов`язаних з розглядом справи, що разом становить 5 246,80 грн.

В частині стягнення 33 грн. (30 грн. сума операції + 3 грн. сума комісійної винагороди), суд вважає за необхідне відмовити, оскільки наявна у справі копія квитанція № 9579197 від 15.04.2020 року не містить в собі відомостей про будь-яку із сторін, чи інших ознак даної справи, а відтак не є доказом понесення витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_3 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 246,80 грн.

В частині стягнення судових витрат в розмірі 33 грн. - відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.10.2020 року.

СуддяА. Ю. Цуранов