ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1284/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1492/20 Категорія: Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року, ухваленого у складі судді Скляренко В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, повний текст рішення складено 30 березня 2020 року -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2017 року.

В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за донькою, до досягнення нею трирічного віку, а тому не працевлаштована.

Відповідач проживає окремо, працює неофіційно, інтересами сім`ї не цікавиться та ухиляється від обов`язку утримувати їх спільну з позивачем малолітню доньку, а також ухиляється від обов`язку утримувати позивача.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій суму в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 26 лютого 2020 року, і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 26 лютого 2020 року, і до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині аліментів допущено до негайного виконання, в межах суми платежу за один місяць.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач постійної роботи та доходів не має, у зв`язку з чим перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. При цьому, відповідачем було частково визнано позовні вимоги, щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки в твердій грошові сумі в розмірі 1000 гривень.

В частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що за положеннями частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України розмір грошового утримання дружини, з якою проживає дитина не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу.

З врахуванням того, що відповідач не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, однак зважаючи на часткове визнання ОСОБА_2 позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції визначив розмір аліментів 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно з урахуванням індексації, і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 гривень.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що визначених судовим рішення коштів на утримання доньки та самого позивача, недостатньо навіть для біологічного існування. Дитина має певні проблеми зі здоров`ям. Також вказує, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відзиві ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є справедливим, а докази подані до суду апеляційної інстанції з порушенням вимог ЦПК України. Тому просив подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 липня 2017 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 5).

В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 6).

ОСОБА_1 з 14 листопада 2018 року і по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №999746 від 10 лютого 2020 року (а.с. 10).

Згідно довідки №999782 від 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 з 14 листопада 2018 року по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки малолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком, то на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, а саме 2500 гривень.

За змістом частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 гривень.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років, не може бути меншим, ніж 889 гривень 50 копійок (станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції), а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років становить 1779 гривень (станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції). Однак, при призначенні мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд повинен встановити достатність заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами частини 1 та 3 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 з 11 березня 2020 року перебуває на обліку в Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості як безробітний, що підтверджується довідкою №258 від 12 березня 2020 року (а.с. 32).

Інших доказів, які б підтверджували наявність у відповідача доходу сторонами не надано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду щодо визначеного розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у сумі 1000 гривень щомісячно, враховуючи те, що відповідач знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітний, а доказів, які б підтверджували достатній рівень заробітку (доходу) ОСОБА_2 , який би дозволяв йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, сторонами не надано.

Суд не може прийняти докази, які додані до апеляційної скарги, а саме копії касових чеків на придбання їжі, одягу, медичних препаратів, та копії висновків лікарів з медичної картки ОСОБА_3 , оскільки апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї (ч.3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Перешкод, у передбаченому ЦПК порядку, подати до суду першої інстанції докази у ОСОБА_1 не було, у зв`язку з чим позивач має нести ризик настання негативних наслідків, пов`язаних з вчасно неподаними доказами.

Безпідставним є також посилання апелянта на частину 3 статті 182 СК України, оскільки матеріали справи не містять доказів які підтверджували б наявність у платника аліментів витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 2,4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вищезазначеної правової норми дає підстави вважати, що розмір утримання на яке має право дружина, з якою проживає дитина від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років не залежить від наявності та розміру доходу дружини, однак залежить від можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу.

З врахуванням наданих сторонами доказів та часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про стягнення на користь позивача на її утримання 500 гривень.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

У справі, що переглядається, установивши, що судове рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 8 жовтня 2020 року.

Судді