Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4668/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/4668/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 січня 2020 року, яке ухвалено суддею Мозговим В.Б. у м. Новоград-Волинський

встановив:

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину і до повноліття дітей.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач останнім часом відмовляється виплачувати аліменти в добровільному порядку, проте є працездатним, має достатній заробіток так як працює неофіційно, а тому має можливість надавати допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей у визначеному позивачем розмірі.

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської областісвоїм рішенням від 23 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задовольнив частково. Вирішив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2100 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 20.12.2019 року, і до повноліття дітей. Також стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитини, а також пропорційно до розміру задоволених вимог зменшити розмір судових витрат до 340,89 грн. Обґрунтовуючи доводи скарги зазначив, що суд не врахував під час розгляду справи неспроможність відповідача через його матеріальне положення сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Так на даний час він є особою з інвалідністю ІІІ групи по зору, має захворювання хребта та йому протипоказані фізичні навантаження, у зв`язку з чим не має можливості повноцінно працювати. Крім того, отримує незначний розмір пенсії по інвалідності в сумі 1638 грн., час від часу, залежно від стану здоров`я, має додатковий дохід, який є незначним.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні вимог скарги, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської областізалишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а твердження апелянта безпідставними як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та доказах наданих сторонами.

Відповідач в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити та змінити рішення суду. При цьому не заперечував ту обставину, що він дійсно протягом грудня 2019 р. - січня 2020 р. виїздив за кордон до Республіки Польща на заробітки.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про відкладення розгляду справи.

Проте, з урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Під час розгляду справи було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.03.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 73 (а.с.6).

Від шлюбу мають неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

Згідно довідок виданих КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» № 3990 та 3989 від 17.12.2019 року, неповнолітні доньки дійсно фактично проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.9,10).

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю по зору ІІІ групи, перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області та отримує щомісячно соціальну пенсію в розмірі 1638 грн. (а.с.24,25).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, врахувавши матеріальний стан позивача, відповідача, його стан здоров`я та право дітей на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 2100 гривень щомісячно на кожну дитину.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.8).

Домовленості про утримання дітей сторони не досягли. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає, проте, хоча і отримує незначний розмір соціальної пенсії, має додатковий заробіток так як працює неофіційно, виїздив на заробітки до Республіки Польща,інших утриманців немає, а тому зобов`язаний та спроможний надавати таку допомогу.

Крім того, встановлена апелянту третя група інвалідності за загальним захворюванням та встановлення діагнозу - остеохондроз, не перешкоджає останньому працювати на посадах, що не пов`язані з фізичним навантаженням на організм (наукова, творча, розумова діяльність) та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача, його стан здоров`я та право дітей на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про можливість сплачувати апелянтом аліменти на утримання дітей у розмірі по 2100 гривень щомісячно на кожну дитину.

Крім того, судом, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вірно визначено розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 січня 2020 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2020 року.

Головуючий: Судді: