ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 641/6317/16-ц

провадження № 88-ц/818/9/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева»,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року в складі суддів Пилипчук Н.П., Кругової А.І., Маміної О.В. за нововиявленими обставинами за апеляційними скаргами Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» та ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» (далі - ДП «Завод імені В.О. Малишева») про поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2015 року він працював на посаді інженера електроніка відділу № 12 ДП «Заводу імені В.О. Малишева». Наказом № 1633 від 30 червня 2016 року його звільнено з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вказував на те, що ніяких порушень трудової дисципліни він не вчиняв, просив визнати його звільнення незаконним, поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року позов задоволено частково. ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді інженера електроніка 1 категорії ДП «Завод імені В.О. Малишева» з 17 листопада 2017 року. Стягнуто з ДП «Завод імені В.О. Малишева» на користь ОСОБА_1 11618,18 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а на користь держави - судовий збір у розмірі 640,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог пункту 3 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із чим ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді інженера електроніка відділу № 12 ДП «Завод імені В.О. Малишева», а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог в цій частині.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та задоволено апеляційну скаргу ДП «Завод імені В.О. Малишева». Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріалами справи не спростовано встановленого факту систематичного порушення ОСОБА_1 обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку. При звільненні відповідачем були дотримані вимоги закону, в тому числі положення частини третьої статті 149 КЗпП України, враховано всі обставини, за яких вчинено проступок i попередню роботу працівника, той факт, що позивач неодноразово допускав порушення трудової дисципліни та притягувався до дисциплінарної відповідальності, ступiнь тяжкостi вчиненого проступку. У задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовлено з тих підстав, що судом не встановлено неправомірних дій відповідача, що спричинили моральні страждання позивачу.

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Харківського апеляційного суду заяву про перегляд постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами мотивована тим, що йому стали відомі фактичні дані (речові докази, аудіо-, відеозаписи та інші документи), які свідчать про нові обставини, що підтверджені отриманими 15 лютого 2020 року доказами під час розгляду кримінальної справи № 641/433/18. З`ясовано, що він фактично звільнений наказом про припинення трудового договору № 122 від 30 червня 2016 року без належного повідомлення його про таке звільнення. Наказ від 30 червня 2016 року є фактично актом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що притягнення його до дисціплінарної відповідальності генеральним директором охорони ДП «Завод імені В.О Малишева» ОСОБА_2 є неправомірним, оскільки він не мав відповідних функціональних обов`язків приймати та звільняти працівників ДП «Завод імені В.О Малишева». До прийняття наказу № 122 він мав право ознайомитися з речовими доказами, надати пояснення та заперечення. Таким чином, вважає, що викладені обставини існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути йому відомі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не булі і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Наведений у статті 423 ЦПК України перелік підстав для перегляду судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є вичерпним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у абзаці 1, 2 пункту 3 та пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами кваліфікації нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пункту 7 вказаної вище постанови такі обставини - це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і бути встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночними, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту, ефективністю і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Заявником не наведено обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, які б слугували підставою для задоволення заяви про перегляд судового рішення. Доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами аналогічні доводам його позовної заяви та апеляційної скарги на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року.

Так, під час судового розгляду апеляційним судом було встановлено, що відповідачем була надана можливість ОСОБА_1 надати пояснення, однак він не скористався такою можливістю, про що свідчить складений акт, відповідач вживав заходи щодо з`ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку. Належними та допустимими доказами доведено той факт, що ОСОБА_1 систематично без поважних причин не виконував обов`язки, покладені на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку, після притягнення його до дисциплінарної відповідальності знов допустив порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та Правил внутрішньооб`єктового режиму ДП «Завод імені В.О. Малишева». Наказ № 1633 від 30 червня 2016 року про звільнення позивача підписаний виконуючим обов`язки генерального директора підприємства ОСОБА_2 в межах його компетенції. Від ознайомлення із зазначеним наказом ОСОБА_1 відмовився, про що складено відповідний акт. Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 відповідачем були дотримані вимоги закону, в тому числі положення частини третьої статті 149 КЗпП України.

Враховуючи викладене, зазначені ОСОБА_1 обставини не є в розумінні закону нововиявленими обставинами, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто, доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду із судовим рішенням, що не є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами, а зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 374, ч. 1 п. 1, 375, 382, 384, 423, 429 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина