Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 06 жовтня 2020 року

смт.Короп 06 жовтня 2020 року

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Грушко О.П.

при секретарі - Хілько Н.В.

з участю представника позивача Гейка М.М., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Лукново» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про тлумачення правочину та визнання окремих частин правочину недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник позивача Гейко М.М. позовну заяву підтримав та пояснив, що між ПСП «Лукново» (Орендар) та ОСОБА_1 (Орендодавець) було укладено наступні договори: договір оренди землі № 118 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0098 площею 2,9355 га.; договір оренди землі № 129 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0697 площею 0,8462 га.; договір оренди землі № 128 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0370 площею 3,2560 га.; договір оренди землі № 119 від 04.01.2016 року, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0426 площею 1,2434 га. сінокоси. Між ПСП «Лукново» (Орендар) та ОСОБА_2 (Орендодавець) було укладено наступні договори: договір оренди землі № 126 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0388 площею 4,8216 га.; договір оренди землі № 127 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0715 площею 0,5981 га. сінокоси. Вказані договори оренди землі укладені строком на 15 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. За весь час дії договорів оренди, орендар жодного разу не допустив порушення умов договору. Зокрема не було жодного випадку невиплати або несвоєчасної виплати орендної плати. Земельні ділянки використовуються за цільовим призначенням, орендодавець забезпечує всі умови збереження стану об`єктів оренди. З метою належної обробки орендованої землі та збереження її стану, орендар здійснив великі капіталовкладення на придбання техніки і обладнання, покази чого додані до позовної заяви. На початку року відповідачі повідомили ПСП «Лукново», що мають намір розірвати договори оренди землі в односторонньому порядку. При цьому таке бажання вони не пов`язують з порушенням договірних умов зі сторони орендаря. Більш того, вони взагалі не зазначили жодних причин, що спонукають їх до розірвання договорів. Такі дії відповідачів є наслідком різного тлумачення умов договорів оренди, що виникло між орендарем та орендодавцями. А тому просить суд здійснити тлумачення змісту зазначених правочинів таким чином, що розірвання зазначених договорів оренди землі в односторонньому порядку не допускається та визнати недійсним п. 12.5 зазначених договорів: «Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається».

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали. Пояснили, що у договорах оренди землі чітко зазначено про можливість їх розірвання в односторонньому порядку. По іншому дана умова договору тлумачитися не може. На даний час вони бажають самостійно обробляти належну їм землю.

Даний позов зареєстровано в суді 20.08.2020 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 27.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Заслухавши учасників та вивчивши надані докази, суд приходить до слідуючого висновку.

Між позивачем та відповідачами було укладено наступні договори: договір оренди землі № 118 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0098 площею 2,9355 га; договір оренди землі № 129 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0697 площею 0,8462 га; договір оренди землі № 128 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0370 площею 3,2560 га; договір оренди землі № 119 від 04.01.2016 року, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0426 площею 1,2434 га сінокоси; договір оренди землі № 126 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:000:0388 площею 4,8216 га; договір оренди землі № 127 від 08.04.2015 року, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0715 площею 0,5981 га сінокоси.

Відповідно до п. 12.4 зазначених договорів: дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 12.5 договорів: Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається.

Відповідно до ст. 637 ЦК України: Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦК України: Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі»: Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Договором прямо передбачена можливість розірвання його в односторонньому порядку і така можливість не може тлумачитися інакше.

Зазначене підтверджується висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року справа № 623/2421/16-ц провадження № 61-24009св18, де вказано наступне: «Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Судами встановлено, що пунктами 12.5 зазначених договорів передбачено можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. У наведених умовах договорів передбачається можливість одностороннього розірвання договорів, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких підстав та передумов, у тому числі невиконанням орендарем умов договору, а отже може бути реалізовано в разі наявності відповідного волевиявлення однієї зі сторін».

За таких обставин, позовна вимога про тлумачення умов договору задоволенню не підлягає.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Отже, позовна вимога щодо визнання окремих частин правочинів недійсними, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213, 637 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 197-198, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного сільськогосподарського підприємства «Лукново» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про тлумачення правочину та визнання окремих частин правочину недійсними- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 13.10.2020 року.

Суддя: Грушко О. П.