№ 2-з/263/53/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Томілін О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020р. до суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подану письмову заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №62195057 від 28.05.2020р. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю.

Заява обґрунтована тим, що у виконавчому провадженні ВП №62195057 від 28.05.2020р. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. накладено арешт на рахунки заявника, а також звернуто стягнення на його доходи. Однак, заявник не згодний з даним виконавчим написом та має намір його оскаржити. Тому з метою забезпечення виконання рішення суду заявник просить забезпечити позов, який буде подано в подальшому.

Суд розглянув заяву у відсутність заявника в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви з додатками, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з поданої заяви, заявник не згодний з винесеним виконавчим написом та має намір його оскаржити шляхом подання відповідного позову.

Тобто, суд вважає, що предметом таких позовних вимог є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до приписів ст. 153 ЦПК України суд, під час прийняття рішення про забезпечення позову, зобов`язаний враховувати інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються задля того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Згідно з ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №62195057 від 28.05.2020р. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю.

При цьому заявник, як вбачається зі змісту поданої заяви, має намір звернутися до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Таким чином, таке забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №62195057 від 28.05.2020р. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. за змістом є тотожним задоволенню позовних вимог ще до звернення з відповідним позовом до суду. Так, у разі задоволення заяви про забезпечення позову вищенаведеним шляхом, заявником буде досягнуто мети можливої позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті, що є порушенням вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до вимог ч.2 ст.261 ЦПК України.

Суддя О.М.Томілін