Справа № 621/1071/20
Пр. № 2/621/592/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Акулова А.М.,

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»

представник позивача - Гребенюк О.С.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Кайдашов В.С.,

розглянувши за відсутності учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

23.04.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.02.2011, яка станом на 22.03.2020 становить 21547 грн. 80 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" обгрунтовано наступним. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (скорочена назва - ПАТ КБ "Приватбанк") на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (скорочена назва - АТ КБ "Приватбанк"). ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15.02.2011. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання Анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у Анкеті-заяві, де є відповідні запевнення ОСОБА_1 щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та Правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач.

Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, підписавши заяву між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

ОСОБА_1 , за його бажанням, було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.52. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.3.2.3. Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому, у сторін Договору виникають обов`язки: - у Кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у Позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3. Договору).

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п. 2.1.1.12.3. погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу.

ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості ОСОБА_1 станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 21547 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 1) 11459 грн. 90 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11459 грн. 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2) 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3) 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4) 4575 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 5) 4009 грн. 99 коп. - нарахована пеня; 6) 0.00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1002 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова).

Оскільки відповідач не здійснює погашення заборгованості АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.05.2020 провадження по справі відкрито, позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

30.07.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кайдашова В.С., в якому представник відповідача просить суд позовні вимоги Банку залишити без задоволення. Кайдашов В.С. у відзиві на позовну заяву посилався на те, що АТ КБ "Приватбанк" не надало жодного доказу отримання відповідачем будь-якої кредитної картки; Позивач не надав доказів згоди відповідача на отримання кредитної картки на умовах «Універсальна 55 днів пільгового періоду»; Позивач не надав будь-яких доказів активації ОСОБА_1 будь-якої кредитної картки; Позивач не надав доказів отримання саме ОСОБА_1 будь-яких кредитних коштів; Банк не надав доказів укладення між ним та відповідачем будь-яких письмових правочинів, окрім як Анкети-заяви від 05.10.2010; АТ КБ "Приватбанк" не надало підписаних ОСОБА_1 правочинів, згідно з якими останній погодився на певну відсоткову ставку за кредитом, а також розмір штрафних санкцій (у т.ч. пені) за невиконання кредитних зобов`язань; Позивач не надав доказів погодження відповідача на договірне списання грошових коштів з його рахунків: письмового договору, іншого письмового правочину, меморіальних ордерів тощо; Позивач порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» під час оформлення кредитних правовідносин між ним та відповідачем. Також представник відповідача заявив про застосування позовної давності до всіх вимог АТ КБ "Приватбанк".

Позивач АТ КБ "Приватбанк" скористалося своїм процесуальним правом та 19.08.2020 надало відповідь на відзив, у якого зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15.02.2011. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що ОСОБА_1 було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав ОСОБА_1 в Заяві. Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився. Відповідно до виписки по рахунку вбачається використання кредитних коштів, а саме операції щодо зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів, тощо. Щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами кредитування, то позивачем надана до суду копія Анкети-заяви на двох сторінках від 15.02.2011 та копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", які власноруч підписані відповідачем, а відповідно останній був ознайомлений зі змістом вказаних документів. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 частково погашав заборгованість. Також, АТ КБ "Приватбанк" звертало увагу на правомірність односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, правомірність нарахування процентів та неустойки. Щодо строку дії Договору позивач зазначав, що в даному випадку має місце видача банківської картки, на якій зазначено вид та строк її дії, що і є строком дії Договору. Також, позивач не вбачав жодних підстав для застосування строків позовної давності, в тому числі і щодо позовних вимог про стягнення пені, оскільки порушення зобов`язання на даний час триває, отже Банком не пропущено строки захисту своїх прав. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача Чепіга Д.О. не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кайдашов В.С. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2011 між позивачем та ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідно до умов якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок. ОСОБА_1 15.02.2011 було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому в письмовому виді. Крім того, ОСОБА_1 зобов`язався виконувати та регулярно ознайомлюватися з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті Банку. Вказані факти підтверджуються підписом ОСОБА_1 у Анкеті-Заяві та Довідці про умови кредитування (а.с. 29, 30).

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем 15.02.2011 підтверджується: 1. право Банку на отримання штрафів при порушенні строків платежу за кредитом у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. 2. Право Банку на стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за наступною формулою: Пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня (1) дорівнює базовій відсотковій ставці за договором / 30 - нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня(2) дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом або відсотками 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше (а.с. 30).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або- інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано пластикові картки. Останній раз 20.08.2018 карта № НОМЕР_2 з терміном дії до липня 2022 року та 25.09.2018 карта № НОМЕР_3 - з терміном дії до липня 2023 року (а.с. 28).

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що між сторонами склалися договірні правовідносини, ОСОБА_1 отримав кредитну карту та був ознайомлений з Умовами кредитування.

Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідач здійснював поповнення карток, покупку товарів, перерахування та отримання коштів від інших осіб, частково погашав заборгованість. Так, зокрема, у січні 2019 року відповідачем здійснювалися перекази коштів з карти на карту, поповнення своєї карти готівкою через термінал, переказ зі своєї карти, оплата товарів в магазинах та послуг мобільного зв`язку. 17.01.2019 ОСОБА_1 отримував переказ від ОСОБА_3 у розмірі 300 грн. 19.01.2019 відповідачу було здійснено переказ з карти ОСОБА_4 у розмірі 140 грн. (а.с. 14-26).

Отже, вказані докази повністю спростовують твердження представника відповідача про те, що АТ КБ "Приватбанк" не надало жодного доказу отримання відповідачем будь-якої кредитної картки; про відсутність згоди відповідача на отримання кредитної картки на умовах «Універсальна 55 днів пільгового періоду», активації ОСОБА_1 будь-якої кредитної картки та отримання саме ОСОБА_1 будь-яких кредитних коштів; про відсутність домовленості щодо відсоткової ставки за кредитом, а також розміру штрафних санкцій (у т.ч. пені) за невиконання кредитних зобов`язань; порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву б/н, був обізнаний про умови кредитування, мав банківську картку та активно нею користувався.

При цьому, відповідачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що в Анкеті-Заяві б/н та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" міститься підпис не ОСОБА_1 , а іншої особи.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 станом на 22.03.2020 має заборгованість у сумі 21547 грн. 80 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредиту - 11459 грн. 90 коп., в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11459 грн. 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4575 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4009 грн. 99 коп. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1002 грн. 28 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-12, 13).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «Приватбанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 15.02.2011 та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» відсотки за ст. 625 ЦК України не містяться.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

При цьому, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, банк обґрунтовує Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Тобто відсотки за ст. 625 ЦК України є договірними.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за ст. 625 ЦК України та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків за ст. 625 ЦК України, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, суд дійшов висновку, що його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.02.2011 шляхом підписання заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4575 грн. 63 коп.

Щодо вимоги про стягнення штрафів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1002 грн. 28 коп. штраф (процентна складова) за порушення умов договору - слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 № 6-2003цс15.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2011 станом на 22.03.2020 року у сумі 15469 грн. 89 коп., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 11459 грн. 90 коп.; нарахованої пені - 4009 грн. 99 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

При цьому, статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач користувався банківською картою, зокрема, у січні 2019 року проводив банківські операції, позов поданий до суду 23.04.2020, отже АТ КБ «Приватбанк» не пропущено загальний строк позовної давності.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що пеня нараховувалася з березня 2019 року по жовтень 2019 року, таким чином у в цій частині Банком дотримано процесуальні строки, в т.ч. строки позовної давності.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (71,79%) до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 207, 256-258, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 267, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 08 січня 2010 року Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1-Д, адреса для листування - 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15 лютого 2011 року у розмірі 15469 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 89 коп., які перерахувати на рах. № НОМЕР_6 , МФО № 305299, .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 08 січня 2010 року Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області, ІПН НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1509 (одна тисяча п`ятсот дев`ять) грн. 03 коп., які перерахувати на рах. № НОМЕР_6 , МФО № 305299, .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: