Справа №265/5623/20
Провадження №2/265/1541/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

третя особа: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа: ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог зазначила, що 02 липня 2012 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області по справі № 2-25/11 визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03 серпня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , недійсним. Визнано за нею та ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру та вони вселені до квартири АДРЕСА_1 . Визначений порядок користування даною квартирою. Також цим рішенням суду визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 03 серпня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , недійсним.

На підставі даного рішення вона зареєструвала право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

05 жовтня 2009 року старшим державним виконавцем Лівобережного ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області Маркіним С.В., винесена постанова ВП № 11691870 про арешт 1/1 частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_4 .

Звернувшись до державного виконавця про зняття арешту з квартири, їй було повідомлено про те, що квартира в реєстрі заборони не значиться. З урахуванням цього, просить суд звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Маркіним С.В. від 05 жовтня 2009 року в межах виконавчого провадження № 11691870.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлена в установленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив, в якому зазначила, що на виконанні у Лівобережному ВДВС у м.Маріуполі Східного МРУ МЮ (м.Харків) згідно даних АС виконавчого провадження перебував судовий наказ № 2н-841, виданий 08 жовтня 2008 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖКП «Азовжитлокомплекс» заборгованості в сумі 2144,79 гривень. У зв`язку з тим, що боржником виконавчий документ не виконаний у добровільному порядку та з метою забезпечення його виконання, 05 жовтня 2009 року постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме - квартиру АДРЕСА_1 . Будь-які відомості щодо сплати боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за даним виконавчим документом у відділ ДВС відсутні. Тому на даний час у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з боржника ОСОБА_2 .

Третя особа ОСОБА_3 на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений в установленому законом порядку.

Дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 липня 2012 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі продажу квартир, про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частку, вселення та про визначення порядку користування квартирою, задоволено частково. Визнано договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03 серпня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіною О.В., недійсним. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , по 1/2 частці за кожним. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 . Визначено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 визнано право користування кімнатою № 2 жилою площею 17,7 кв.м., кімнатою № 3 жилою площею 14,0 кв.м. з лоджією, за ОСОБА_3 визнано право користування кімнатою 4 площею 14,0 кв.м. с балконом, та кімнатою 10 площею 17,6 кв.м. Коридор, кухню, туалет, ванну кімнату залишити в спільному користуванні.

Визнано договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03 серпня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лушкіною О.В., недійсним.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріупроля від 02 липня 2012 року на праві приватної власності.

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріупроля від 02 липня 2012 року на праві приватної власності, інша Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріупроля від 02 липня 2012 року на праві приватної власності.

З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 08 жовтня 2009 року на підставі постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , де власником зазначена ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд не вбачає підстав виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна записи про накладення заборони на відчуження вказаного нерухомого майна, оскільки саме рішення суду про зняття арешту є підставою для скасування записів в єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомості

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа: ОСОБА_3 , задовольнити.

Звільнити квартиру АДРЕСА_3 з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Маркіним С.В. від 05 жовтня 2009 року в межах виконавчого провадження № 11691870.

Рішення може бути оскражено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя Л.В.Копилова