Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/318/20

Провадження №2/377/182/20

30 вересня 2020 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М.,

представника позивача Кондоні Л.В. в режимі відеоконференції,

представника третьої особи Дудинської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

20 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. 164 СК України, просив:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , знаходячись у шлюбі, були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , мають малолітню дочку ОСОБА_4 . За інформацією Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради родина ОСОБА_3 потрапила у поле зору служби з причини того, що малолітня ОСОБА_4 перестала відвідувати дошкільний навчальний заклад «Маріте» та самостійно, без контролю дорослих, часто прогулювалася по вулицям та відвідувала магазини, про що неодноразово повідомляли сусіди. На той час, мати дівчинки, почала зловживати спиртними напоями, втратила роботу. Батько дівчинки у 2015 році виїхав до Херсонської області. ОСОБА_3 , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив з ОСОБА_2 питання виховання і навчання доньки, та вони дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з бабусею та батьком у Херсонській області. Отже, дівчинка з 2016 року проживає з батьком. Мати дівчинки, ОСОБА_2 , протягом цих років за місцем своєї реєстрації не з`являлась. Жодних звернень з питань участі її у вихованні, утриманні дочки не надходило до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради. 10.04.2019 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради надійшов рапорт Управління патрульної поліції в Херсонській області про знайдену дівчинку, яка жебракувала. Дівчинка не вміла писати, читати, ніде не навчалася, надавала про себе неправдиву інформацію. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини. Дівчинку було доставлено за адресою проживання та передано бабусі ОСОБА_7 , батька вдома не було. В рапорті зазначено про те, що під час обстеження побутових умов проживання дитини виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя, 07.06.2019 року ОСОБА_4 було взято на облік Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради, як таку, яка перебуває у складних життєвих обставинах. 11.04.2019 року малолітня ОСОБА_4 була влаштована в дитяче відділення КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» для обстеження та подальшого влаштування до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей». За період перебування в державних закладах батько жодного разу не відвідав дочку, але до служби у справах дітей за викликом з`являвся двічі. З батьком проводились профілактичні бесіди стосовно виховання та утримання дитини, роз`яснювались права та обов`язки, але він пояснював свою бездіяльність втратою документів. За заявою батька дитину влаштовано до Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради, де вона перебуває по теперішній час. За період перебування та навчання ОСОБА_4 в закладі батько жодного разу не відвідав доньку, не забезпечував її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям, на канікули та вихідні дні не забирав. ОСОБА_4 спілкується з батьком лише у телефонному режимі, прохання дитини приїхати до неї ігнорувалося. Працівники служби у справах дітей намагалися зв`язатися з батьком дівчинки у телефонному режимі, але на дзвінки він не відповідав, відвідування за адресою проживання не дало позитивного результату. Тому на підставі викладеного та в інтересах дитини Орган опіки та піклування Корабельної у місті Херсоні ради звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 04 червня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 30 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року підготовче засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідачів, оскільки у суда були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та призначено нове підготовче засідання на 14 серпня 2020 року.

14 серпня 2020 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено нове підготовче судове засідання на 31 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 вересня 2020 року.

11 вересня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено на 30 вересня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідачів, оскільки у суда були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що дівчинка ОСОБА_4 попала в поле зору Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради у квітні 2019 року, коли надійшов рапорт Управління патрульної поліції в Херсонській області про знайдену дівчинку, яка жебракувала. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини і дівчинку було доставлено за адресою проживання та передано бабусі ОСОБА_7 .. Під час обстеження побутових умов проживання дитини виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя, тому малолітня ОСОБА_4 була влаштована в дитяче відділення КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» для обстеження. В подальшому вона була влаштована до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей». За період перебування в державних закладах батько жодного разу не відвідав дочку. З батьком проводились профілактичні бесіди стосовно виховання та утримання дитини, роз`яснювались права та обов`язки, але він пояснював свою бездіяльність втратою документів. За заявою батька дитину влаштовано до Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради. Після закриття вказаної санітарної школи-інтернату в червні 2020 року її було переведено до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей», де вона перебуває по теперішній час. За період перебування та навчання ОСОБА_4 в державних закладах батько жодного разу не відвідав доньку, не забезпечував її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям, на канікули та вихідні дні не забирав. Не цікавилася життям дівчинки і її матір ОСОБА_2 .. Вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів.

Представник третьої особи позов підтримала та пояснила, що малолітня дитина ОСОБА_4 , зареєстрована разом із батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . З 2015 року ОСОБА_2 почала зловживати спиртними напоями, батько дитини ОСОБА_3 виїхав на проживання до Херсонської області. Потрапивши у поле зору служби у справах дітей та сім`ї сім`я ОСОБА_2 перебувала під постійним контролем, явних порушень прав дитини не спостерігалось, однак надходили повідомлення з ДНЗ «Маріте» про те, що дитина не відвідує заклад, сусіди повідомляли, що ОСОБА_4 самостійно гуляє на вулиці без догляду дорослих і сама відвідує магазин АТБ. За даними зверненнями проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини і сім`ю ОСОБА_2 у 2016 році взято під соціальний супровід комунальним закладом «Славутицький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Славутицької міської ради. У рамках супроводу СМЦСССДМ проводив роботу з мамою та батьком. Батько ОСОБА_3 , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив нагальні питання з мамою ОСОБА_2 про виховання та проживання доньки ОСОБА_4 .. Батьки добровільно та самостійно вирішили питання про місце проживання дитини з батьком та бабусею у Херсонській області. ОСОБА_2 протягом цих років за місцем реєстрації не проживає. Жодних звернень від ОСОБА_2 до служби у справах дітей та сім`ї з питань участі її у вихованні, утриманні доньки не надходило. Відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, життям дитини не цікавляться, не піклуються про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не приймають участі в утриманні дитини. Позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки відповідачі фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання, проте конверти із судовими повістками повернулися до суду з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позов відповідачі до суду не направили. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяви про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідачі не надали. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона працює директором Старозбур'ївської санаторної школи -інтернату. З 2019 року у Старозбур'ївській санаторній школі -інтернаті по червень 2020 року навчалася ОСОБА_4 .. За час навчання її батьки школу не відвідували, життям та здоров`ям дівчинки не цікавилися, матеріальну допомогу на її утримання не надавали.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона працює соціальним педагогом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської обласної ради. В 2019 році до центру була поміщена малолітня ОСОБА_4 , яка в подальшому за заявою батька була направлена до Старозбур'ївської санаторної школи -інтернату, в якій вона провчилася до червня 2020 року, а після закриття вказаної школи ОСОБА_4 була поміщена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Херсонської обласної ради, де і перебуває на даний час. За період перебування ОСОБА_4 в цьому закладі батько двічі її провідував, проте забрати її додому бажання не виявив. Мати дівчини жодного разу до закладу не з`являлась. Матеріальну допомогу на утримання дочки батьки не надавали.

Малолітній свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона не заперечує проти позбавлення її батьків батьківських прав, оскільки до батьків вона повертатися не хоче, бо в них відсутні належні умови для проживання. Останні декілька років вона проживала разом з батьком та бабусею, і їй приходилося жебракувати, бо вдома не було їжі. Мати взагалі до неї не приїжджала і де вона знаходиться, їй невідомо. Вона хоче, щоб її віддали в прийомну сім`ю, в якій би вона жила з прийомними батьками.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Славутичі Київської області, про що 02 листопада 2010 року складено відповідний актовий запис № 195, батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно Поліським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження( а.с. 6-8).

Відповідно до копії посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.04.2011 року (а.с. 9).

Як вбачається з листа № 02-06/123 від 27.03.2020 року Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про надання інформації, малолітня дитина ОСОБА_4 , зареєстрована разом із батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . З 2015 року ОСОБА_2 почала зловживати спиртними напоями, батько дитини ОСОБА_3 виїхав на проживання до Херсонської області. Потрапивши у поле зору служби у справах дітей та сім`ї сім`я ОСОБА_2 перебувала під постійним контролем, явних порушень прав дитини не спостерігалось, однак надходили повідомлення з ДНЗ «Маріте» про те, що дитина не відвідує заклад, сусіди повідомляли, що ОСОБА_4 самостійно гуляє на вулиці без догляду дорослих і сама відвідує магазин АТБ. За даними зверненнями проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини і сім`ю ОСОБА_2 у 2016 році взято під соціальний супровід комунальним закладом «Славутицький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» Славутицької міської ради. У рамках супроводу СМЦСССДМ проводив роботу з мамою та батьком. Батько ОСОБА_3 , приїхавши у 2016 році до м. Славутича, обговорив нагальні питання з мамою ОСОБА_2 про виховання та проживання доньки ОСОБА_4 .. Батьки добровільно та самостійно вирішили питання про місце проживання дитини з батьком та бабусею у Херсонській області. ОСОБА_2 протягом цих років за місцем реєстрації не проживає. Жодних звернень від ОСОБА_2 до служби у справах дітей та сім`ї з питань участі її у вихованні, утриманні доньки не надходило. Служба у справах дітей та сім`ї вважає, що батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, що призвело до того, що дівчинка тривалий термін перебуває у державних закладах Херсонської області. Є усі підстави для порушення питання про позбавлення батьків батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відповідно до копії рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Херсонській області ДПП рядового поліції Пацкана К., який надійшов від Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП до голови Корабельної районної у м. Херсоні ради для інформування та реагування на випадки виявлення інспекторами патрульної поліції під час виконання службових обов`язків дітей, які опинилися в складних життєвих ситуаціях, вбачається, що 31.03.2019 року близько 15:00 під час несення служби екіпаж «Яхта-203» отримав виклик від ЧЧ-102 про виявлення дитини, яка жебракувала. По приїзду встановлено малолітню дитину ОСОБА_4 , яка надавала неправдиву інформацію щодо себе та не хотіла повертатися додому. Проведеними заходами було встановлено місце проживання дитини, дівчинку було передано бабусі ОСОБА_7 , з якою було проведено профілактичну бесіду. Під час обстеження побутових умов проживання дитини було виявлено повну антисанітарію, низький рівень життя. Доглядом та вихованням дитини ніхто не займається. Також встановлено, що дівчинка неодноразово покидала місце свого проживання (а.с. 11-12).

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 21 травня 2019 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей Корабельної у місті Херсоні ради, у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , встановлено, що у будинку є 3 кімнати, санітарний стан яких незадовільний, кімнати облаштовані дуже старими меблями, є три панцирні ліжка, спальна білизна відсутня, шафи відсутні, речі брудні та розкидані по кімнатах. Світло та вода у будинку відсутні, побутова техніка відсутня. Подвір`я біля будинку захаращене. Для виховання та розвитку зовсім не створено умов, дівчинка не навчається, жебракує, батько вдома відсутній, стара бабуся не володіє українською мовою, впливу на дитину не має. Стосунки, традиції сім`ї незрозумілі. Житлово-побутові умови утримання та виховання ОСОБА_4 незадовільні (а.с.13).

Відповідно до копії наказу № 78 Служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради від 07 червня 2019 року, малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків (а.с.14).

Згідно з копією витягу електронної обліково-статистичної картки дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взята на облік 07.06.2019 року дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, причина взяття на облік: ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків, місце проживання: Старозбур`ївська загальноосвітня санаторна школа-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради (а.с. 15).

Як вбачається з копії путівки № 80 в дитячий санаторій, в Старозбур`ївську загальноосвітню санаторну школу-інтернат І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради терміном з 01.09.2019 року по 31.05.2020 року влаштовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

Відповідно до інформації адміністрації Старозбур`ївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради від 04.05.2020 року № 317, за час навчання ОСОБА_4 у школі з 02.09.2019 року батьки жодного разу не відвідували доньку, речами, засобами особистої гігієни та канцелярським приладдям не забезпечували, на канікулярні та вихідні дні не забирали. ОСОБА_4 спілкується з батьком лише у телефонному режимі, проте прохання дівчинки приїхати до неї ігноруються (а.с. 17).

Згідно копії повідомлення від 13.04.2020 року № 3291/36.2/01-20 в.о. начальника Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області Сколібог А., вбачається що встановити місцезнаходження та проживання громадянина ОСОБА_3 , 1972 року народження, не надалось за можливе (а.с. 18).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради № 02-14-185-25 від 15.05.2020 року позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є доцільним та в інтересах дитини, оскільки мати дівчинки ОСОБА_2 не працює, зловживає спиртними напоями, за місцем реєстрації не з`являється, місце її проживання невідоме. З 10.04.2019 року ОСОБА_4 знаходиться в державних закладах Херсонської області. За цей період батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідав дитину у жодному закладі, не цікавився здоров`ям дитини, не забирав її на канікулярні, святкові та вихідні дні в родину, не дбав про забезпечення її засобами особистої гігієни, шкільним приладдям, одягом та взуттям (а.с. 21).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами позбавлення батьківських прав є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу.

Як зазначено у ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч.3, ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та показання свідків свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дитини.

Зазначені обставини дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів, суд відповідно до ст. 183 СК України визначає аліменти, які повинні стягуватися з відповідачів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1681,60 гривень з кожного, від сплати якого звільнений позивач на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 1681,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1681,60 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради, , юридична адреса: м. Херсон, вул. Суворова, 29.

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, юридична адреса: Київська область, м. Славутич, Центральна площа, 7.

Повне заочне рішення суду складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька