Дата документу 29.09.2020
Справа № 320/1397/18
Провадження № 2/937/55/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Литвиненко В.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Сивова Я.В.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Строкань Є.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач уточнюючи позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за позикою у сумі 38614 гривень 23 копійки, що складаються з боргу у сумі 20 000 гривень 00 коп., процентів за користування позикою у сумі 9669,30 гривень, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання у сумі 1804,93 гривень та інфляційних збитків за прострочення виконання у сумі 7140 гривень, посилаючись на те, що в 2015 році між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу у борг кошти в розмірі 20 000 грн. На підтвердження укладення договору ОСОБА_2 написав розписку, в якій вказав на те, що позика буде повернута йому в строк до 07 грудня 2015 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, а тому відповідно до чинного законодавства також повинен виплатити йому суму відсотків за користування позикою, розмір якої визначається на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 9669,30 гривень. Оскільки відповідач не повернув своєчасно грошові кошти, отримані ним за договором позики, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити за користування грошима три відсотки річних за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року (1098 днів) в розмірі 1804,93 гривень та понесені інфляційні збитки за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 рік в розмірі 7140 гривень.

Представник позивача адвокат Сивова Я.В. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 20 000 гривень 00 коп., проценти за користування позикою за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 9669 грн 30 коп., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 1804 грн 93 коп. та інфляційні збитків за порушення грошового зобов`язання за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 7140 гривень, а також витрати на сплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

31 жовтня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

В судовому засіданні 29.09.2020 судом ухвалено відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Строкань Є.В. про зупинення провадження у справі до винесення вироку по кримінальному провадженню ЄРДР №0001109 за обвинуваченням ОСОБА_1 (Справа № 320/9632/17).

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

10.10.2015 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 20 000 грн.

Відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 07.12.2015.

У підтвердження цього відповідач ОСОБА_2 видав позивачу письмову розписку, що суд визнає як письмовий доказ укладання договору позики між сторонами.

Оригінал розписки, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001109 від 06.03.2017, був оглянутий та досліджений в судовому засіданні.

Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув, зобов`язання за договором позики не виконав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки ОСОБА_2 зобов`язання по поверненню суми позики у строк, вказаний в договорі не виконав, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума боргу в розмірі 20000 грн 00 коп.

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України відповідач повинен виплатити позивачу суму відсотків за користування позикою розмір якої визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та у зв`язку з тим що відповідачем своєчасно в строк до 07.12.2015 не повергнуто отримані ним грошові кошти за договором позики відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити три відсотки річних за користування грошима та понесені інфляційні збитки.

Суд погоджується з розрахунками позивача щодо нарахування процентів за користування позикою за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 9669,30 гривень, 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в розмірі 1804,93 гривень та понесених інфляційних збитків за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 рік в розмірі 7140 гривень.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 20 000 гривень 00 коп., проценти за користування позикою за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 9669 грн 30 коп., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 1804 грн 93 коп. та інфляційні збитки за порушення грошового зобов`язання за період з 08.12.2015 року по 14.01.2019 року в сумі 7140 гривень.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,133,141,263,264,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 38614 гривень 23 копійки, що складається з боргу в сумі 20 000 гривень 00 коп., процентів за користування позикою в сумі 9669 грн 30 коп., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 1804 грн 93 коп. та інфляційних збитків за порушення грошового зобов`язання в сумі 7140 гривень, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., а всього 39319 грн. 03 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Повне рішення суду складено 09.10.2020.

Суддя: