Справа № 559/2073/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «210934-20», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 та зняти арешт із зазначеного транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є володільцем та фактичним власником легкового автомобіля «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 . Даний автомобіль був придбаний ним в процесі реалізації виконавчою службою майна боржника ( ОСОБА_2 ). Однак, 23.10.2018 автомобіль було арештовано за постановою державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області. Як виявилося, автомобіль досі рахувався за ОСОБА_2 , що є боржником у виконавчому провадженні № 52448393 за виконавчим листом № 2-602/10, виданим Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 11.08.2016. Легковий автомобіль «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , він придбав у процесі реалізації майна боржника - того ж ОСОБА_2 , але в ході іншого виконавчого провадження - № 21853512 - за виконавчим листом від 15.09.2010 № 2-602, виданого Дубенським міськрайонним судом, що підтверджується випискою ГУ ДКСУ у Рівненській області від 06.01.2012 про наявний платіж за придбане майно ВАЗ - 210934-20. Крім того, відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження те провадження, за яким було звернено стягнення на автомобіль ВАЗ-210934-20, 2008 року випуску, д.н.з - НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 , було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 16.01.2012 (повернення виконавчого документа стягувачеві через відсутність у боржника майна). А в підставі завершення виконавчого провадження зазначено, що в рахунок погашення боргу від реалізації заставного майна сплачено 19 662 грн. 60 коп.

На підтвердження факту викупу автомобіля державна виконавча служба мала видати документи, але працівники відділу ДВС цього не зробили. Представник відділу ДВС Дубенського МРУЮ Балакірєв О.О. сам надав йому вказаний автомобіль та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.10.2018 саме його, як реального володільця автомобіля, було визначено відповідальним зберігачем описаного та арештованого автомобіля і попереджено про відповідальність за його втрату. Хоч він і не встиг до моменту арешту автомобіля перереєструвати його на себе, проте сплатив за нього відповідні кошти державі, і за ці кошти вже відбулося погашення боргових зобов`язань колишнього власника авто перед кредиторами. Накладенням арешту на вказаний транспортний засіб порушено його право на володіння та користування даним автомобілем і у нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на автомобіль, а тому він змушений захищати своє право у судовому порядку.

Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, представник позивача адвокат Боржецький О.Л., просить розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника, задовольнити позовні вимоги, визнати за позивачем право власності на відповідний транспортний засіб і зняти з нього арешт без деталізації постанови, якою він накладений, оскільки за інформацією Дубенського МРВ ДВС такий арешт накладався і раніше й іншими постановами державних виконавців, реквізити яких невідомі.

Представник відповідача Дубенського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мулик Г.П., згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Повістку про виклик до суду, ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «за вказаною адресою не проживає».

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорта НОМЕР_3 , ОСОБА_2 значиться власником легкового автомобіля «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 (а.с. 13).

Постановою державного виконавця Сарненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Мельником Ю.В. 23.10.2018 автомобіль ВАЗ-210934-20, 2008 року випуску, д.н.з - НОМЕР_2 було арештовано, оскільки ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні № 52448393 за виконавчим листом № 2-602/10, виданим Дубенським міськрайонним судом Рівненської області 11.08.2016 (а.с. 8).

Легковий автомобіль «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , ОСОБА_1 придбав у процесі реалізації майна боржника ОСОБА_2 в ході виконавчого провадження № 21853512 за виконавчим листом від 15.09.2010 № 2-602, виданого Дубенським міськрайонним судом, що підтверджується випискою ГУ ДКСУ у Рівненській області від 06.01.2012 про наявний платіж за придбане майно ВАЗ - 210934-20. Крім того, відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження те провадження, за яким було звернено стягнення на автомобіль ВАЗ-210934-20, 2008 року випуску, д.н.з - НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 , було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 16.01.2012 (повернення виконавчого документа стягувачеві через відсутність у боржника майна). А в підставі завершення виконавчого провадження зазначено, що в рахунок погашення боргу від реалізації заставного майна сплачено 19 662 грн. 60 коп., про що свідчить інформаційний лист Дубенського МРВ ДВС №14098 від 02.07.2019 (а.с. 9, 10-11).

27.01.2012 року державним виконавцем ДВС Дубенського МРУЮ винесено постанову № 15381320 про зняття з обліку автомобіль ВАЗ-210934-20, 2008 року випуску, д.н.з - НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно заяви 18567644 (1138672) від 17.02.2012 ОСОБА_2 просить Дубенське ВРЕР ВДАІ УМВС в Рівненській області виконати перереєстрацію при видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію (а.с. 14).

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Право власності позивача на транспортний засіб - легковий автомобіль «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , придбаний ним в процесі реалізації виконавчою службою майна боржника ( ОСОБА_2 ), сторонами не оспорюється.

Відповідачем в судовому засіданні також не оспорювалося право позивача на придбаний ним автомобіль, однак наявність зазначених вище обтяжень в вигляді арешту унеможливлює право ОСОБА_1 належним чином користуватися та розпоряджатися майном.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

П.3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України).

Ч.1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особливості набуття особою права власності на автомобіль встановлені Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що після придбання легкового автомобіля новий власник зобов`язаний протягом 10 днів зареєструвати транспортний засіб в органах державної автомобільної інспекції (МРЕВ).

Як видно із матеріалів справи, позивач набув право власності на транспортний засіб у спосіб та на підставах не заборонених законом, у відповідності до вимог чинного законодавства, сплатив за нього відповідні кошти державі, і за ці кошти вже відбулося погашення боргових зобов`язань колишнього власника авто перед кредиторами.

Системний аналіз положень чинного цивільного законодавства дає можливість суду підстави дійти висновку про те, що за позивачем повинно бути визнано право власності на автомобіль марки «ВАЗ 210934-20», 2008 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Матеріали справи свідчать про те, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено арешт на належний позивачу транспортний засіб. Отже обмеження в праві користування позивачем належного йому транспортного засобу суперечать вимогам чинного законодавства та порушують його права і законні інтереси.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: вул. Грушевського, 134 ,м. Дубно Рівненської області), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «210934-20», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 та зняти арешт з даного транспортного засобу.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не булу вручену у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець