ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1674/19 Номер провадження 22-ц/814/2079/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області в складі судді Гальченко О.О. від 23 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини до досягнення повноліття,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 16000 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі з 25.04.2014 року по 26.12.2018 року, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу батько дитини порушив домовленості між сторонами щодо добровільної участі в утриманні дитини, та на даний час жодної матеріальної допомоги не надає.

З огляду на те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, має велику кількість як вантажних так і легкових транспортних засобів, вважає, що останній має сплачувати аліменти саме у визначеному нею розмірі 16000 грн., що становить 1/5 частину всіх видів його заробітку.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини до досягнення нею повноліття задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позов ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі розмірі - 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 05.07.2019 року і до досягнення повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позову суд вмотивував посиланням на ч.1 п.п.3-1,3-2 ст. 182 СК України та встановленим фактом існування значних доходів у відповідача, розмір яких дозволяє щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 10000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти в сумі 5000 грн.

Зокрема вказує, що матеріали справи не містять взагалі доказів щодо його значних доходів, які б дозволяли щомісячну виплату аліментів в розмірі 10000 грн.

Окрім того в умовах розповсюдження короновірусної хвороби погіршилися показники його господарської діяльності, значно зменшилась кількість замовлень, що в свою чергу вплинуло на обсяги роботи підприємства, керівником якого він являється.

Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги його сімейний стан, необхідність забезпечувати осіб, які перебувають в нього на утриманні, нести значні витрати на лікування своїх батьків.

Одночасно, з судовим рішенням не погодилась і позивач ОСОБА_1 , яка в своїй апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення про повне задоволення її вимог, вважаючи, що нею в ході розгляду справи було доведено необхідність в отриманні з відповідача аліментів в розмірі 16000 грн. та можливість останнього сплачувати їх в такому розмірі, зважаючи на його значні доходи від заняття господарською діяльністю.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та доводиться матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували свій шлюб 25.04.2014 року, від якого мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, донька залишилась проживати спільно з матір`ю.

За взаємною домовленістю з позивачем, батько добровільно надавав щомісячну матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 5000 грн. та сплачував додаткові витрати на утримання та розвиток дитини, що узгоджується з положеннями ч.1 ст. 181 СК України.

Крім того, в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_2 має іще одну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої згідно судового наказу від 13.09.2019 р. сплачує матері дитини ОСОБА_7 аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу).

Також на утриманні відповідача знаходяться його батьки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має онкологічне захворювання у зв`язку з чим та перебуває на диспансерному обліку, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який внаслідок перенесеного ішемічного інсульту знаходиться в безпорадному паралізованому стані.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме-наданої ГУ ДПС у Полтавській області інформації відповідач ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку в Полтавській ДПІ як самозайнята особа.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є керівником ТОВ «КТК», яке спеціалізується на виробництві виробів з бетону, гіпсу та цементу, здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю та має вантажний транспорт.

Позивач надала суду довідку про заробітну плату у ФОП ОСОБА_10 за шість місяців, де зазначено сукупний дохід в сумі 25820 грн., з мінімальною щомісячною зарплатою в 4373 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної з позивачем доньки, встановивши спосіб виконання ОСОБА_2 , свого обов`язку утримувати дитину шляхом стягнення з нього коштів в твердій грошовій формі в розмірі 10000 грн.

При цьому, суд зазначив, що платник аліментів, будучи самозайнятою особою, має нерегулярний, мінливий дохід від заняття господарською діяльністю, що надходить із різною періодичністю, перервами, визнавши вказані обставини як достатню правову підставу для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи щомісячний розмір аліментів в 10000 грн., суд першої інстанції вмотивував своє рішення посиланням на ч.1 п.п.3-1,3-2 ст. 182 СК України, вказуючи, що такий розмір є адекватним та буде сприяти повноцінному розвитку дитини.

Погоджуючись з рішенням суду щодо наявності підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, колегія суддів не може погодитись з їх розміром, вважаючи його завищеним та недоведеним позивачем фактом необхідності в отриманні саме такого розміру аліментів.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі 16000 грн., позивач обґрунтовувала заявлені вимоги можливістю відповідача сплачувати зазначений нею розмір аліментів з огляду на зайняття ним підприємницькою діяльністю, перебуванням у його власності значної кількості транспортних засобів та частими виїздами за кордон.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотанням позивача судом були здійснені запити як до ГУ ДПС у Полтавській області, ГЦ обробки спеціальної інформації ДПС України, ТСЦ МВС в Полтавській області.

Згідно відповіді ГУ ДПС у Полтавській області платник єдиного податку фізичної особи підприємства ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2019 р. задекларував загальну сума доходу на 960738,15 грн.

З інформації наданої ГЦ обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, протягом січня-вересня 2019 року ОСОБА_2 8 разів перетинав кордон України.

З відповіді ТСЦ МВС в Полтавській області вбачається, що за відповідачем зареєстровано 15 транспортних засобів, більшість з яких є вантажними автомобілями та причепами.

Заперечуючи заявлений позивачем розмір аліментів, відповідач посилався на те, що вказаний дохід мав місце до кризи, викликаної карантинними заходами внаслідок пандемії COVID -19, коли його підприємство працювало з повним навантаженням.

На даний час, фінансове становище ТОВ «КТК» значно погіршилось, замовлень стало менше, господарська діяльність майже не здійснюється, у зв`язку з чим він як директор товариства отримує мінімальну заробітну плату, що унеможливлює щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 16000 грн.

Сімейний Кодекс України зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати обставини, перелік яких містить ст. 182.

До таких обставин відносяться:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У відповідності зі ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Між тим, розглядаючи справу, суд не виконав в повному обсязі вимоги ст. 182 СК України, не врахував матеріального та сімейного стану відповідача, наявність в нього на утриманні іншої малолітньої дитини, непрацездатних батьків, які потребують як його опіки так і матеріальної допомоги внаслідок тяжких захворювань.

Крім того, в ході розгляду справи позивачем не було доведено самої потреби в щомісячному отриманні від відповідача аліментів в розмірі 16000 грн.

Так, сімейним законодавством визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, саме на позивача в розумінні положень ст. 77 ЦПК України покладається обов`язок доказувати обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги.

В даному випадку, позивачем взагалі необґрунтовано та не доведено суду необхідності в отриманні визначеного нею розміру аліментів в сумі 16000 грн.

Стягуючи аліменти в розмірі 10000 грн. щомісячно, суд першої інстанції не обґрунтував свій висновок, не зазначив своїх правових мотивувань, на підставі яких він визначив такий розмір аліментів, не вказав чому саме 10000 грн. є достатньою та необхідною сумою для розвитку дитини, не пересвідчився у самій необхідності та існуванні об`єктивної потреби матері стягувати в такому розмірі аліменти з батька на утримання їх спільної дитини.

Саме по собі посилання на те, що відповідач має значний дохід, займається підприємницькою діяльністю, придбав коштовні вантажні автомобілі та систематично виїжджає за кордон, не є тими безумовними підставами для визначення розміру аліментів в 10000 грн., враховуючи, що ст. 182 СК України містить вказівку на необхідність брати до уваги і інші обставини матеріальний та сімейний стан платника аліментів, наявність в нього інших утриманців та т.і.

Вказані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою, не дав належної оцінки запереченням відповідача, викладених у його відзиві, не виконав в повному обсязі вимоги ст. 182 СК України.

За вказаних обставин, рішення підлягає зміні в частині визначеного судом розміру аліментів.

Враховуючи, вік дитини та стан її здоров`я, рівність батьків їх обов`язку по вихованню та утриманню доньки, а також існування попередньої домовленості між ними щодо визначення розміру аліментів в 5000 грн., які забезпечують захист інтересів дитини та сприяють її гармонійному розвитку, про що не заперечує і сам відповідач, необхідно зменшити розмір визначених судом аліментів до 5 000 грн.

Разом з цим, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена, оскільки не містить посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переліку транспортних засобів, які були придбані відповідачем в 2019 році, що на думку апелянта, є достатньою правовою підставою для визначення аліментів в розмірі 16000 грн., враховуючи відсутність доказів для підтвердження джерела походження коштів на їх придбання.

Вказане твердження відхиляється колегією суддів, з огляду на обов`язок кожної сторони довести обставини, які стосується предмета доказування, а в даному випадку доведення позивачем перед судом потреби дитини в отриманні таких значних коштів як 16000 грн. щомісячно, що не будо останньою здійснено в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

За вказаних обставин апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, тоді коли в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року змінити, зменшити стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі з 10 000 грн. до 5000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 жовтня 2020 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.