Справа № 296/4493/20
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

"10" червня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/4493/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Тетяни Іванівни про визнання недійсним договору дарування квартири та застосування наслідків недійсності правочину,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати недійсним договір дарування квартири від 08.01.2008р.;

- застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши їй у право власності та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Також, від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила суд:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 та заборони останньому відчужувати вказане нерухоме майно, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, вносити зазначене майно до статутного (складеного капіталу) товариств (юридичних осіб) чи відчужувати його у будь-який інший спосіб;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування , у тому числі особам (суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно), які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження чи реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті та надрання судовим рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що згідного договору дарування квартири від 08.01.2008р., укладеного між нею та її сином (відповідачем по справі), власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 . Разом з тим, позивач зазначає, що укладаючи спірний договір, вона не мала наміру безоплатної передачі у власність відповідачу належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Посилаючи на те, що відповідач її матеріально не забезпечує, не доглядає, не опікується, наполягає на тому, що б вона знялась з реєстрації місця проживання, при цьому іншого житла ОСОБА_1 немає, є підстави вважати, що до винесення рішення по суті, відповідач може продати спірну квартиру. Заявник вважає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення її позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з таких підстав.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи у інших осіб.

Разом з тим, ч. 3 ст.150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 3, 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1 ставить питання про визнання недійсним договору дарування квартири від 08.01.2008р. та застосування наслідків недійсності правочину.

Виходячи із змісту ст. 151 ЦПК України, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути (зменшитись, погіршитись) на момент виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що є підстави для вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки ці дії спрямовані на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому. З урахуванням вимог про співмірність заходів забезпечення і заявлених вимог, та наданих на підтвердження доказів, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Тому, для забезпечення прав сторони, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Рахом з тим, суд відмовляє в п.2 резолютичної частини заяви, оскільки правова сутність арешту полягає, в тому числі, в забороні органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження чи реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №296/4493/20 - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , та заборони ОСОБА_2 відчужувати вказане нерухоме майно, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, вносити зазначене майно до статутного (складеного капіталу) товариств (юридичних осіб) чи відчужувати його у будь-який інший спосіб.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання державному реєстратору, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали через суд першої інстанції.

Подача апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Суддя В. П. Маслак