Ухвала

Іменем України

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 185/2407/18

провадження № 61-13554ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Павлоградхиммаш»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» (далі - ПрАТ Завод «Павлоградхіммаш»), в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 5 747,16 грн, заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 226,86 грн та заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 672,14 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у зв`язку з виключними обставинами, в якій просив скасувати зазначене судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що підставою перегляду рішення апеляційного суду у зв`язку з виключними обставинами є рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-рп/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційність) положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII в частині ліквідації Верховного Суду України, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги Верховний Суд України був ліквідований, а його постанови, зокрема, від 23 березня 2016 року по справі № 6-365цс16 не була обов`язковою для врахування апеляційним судом, у зв`язку з чим є підстави для перегляду рішення апеляційного суду у зв`язку з виключними обставинами, врахувавши правові позиції Верховного Суду України при вирішенні трудових спорів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови від 07 травня 2019 року відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наведена ОСОБА_1 обставина, а саме рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-рп/2020, не є підставою для задоволення заяви про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року, оскільки не є виключною по відношенню до зазначеного спору.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-рп/2020, яке впливає на вирішення спору за його позовом, оскільки встановлює обов`язковість правових висновків Верховного Суду України.

Також у касаційній скарзі заявник виклав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтував тим, що копію оскаржуваної ухвали отримав засобами поштового зв`язку лише 01 вересня 2020 року, на підтвердження чого надав відповідні докази.

З урахуванням наданих доказів, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) України підставою для його поновлення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Частинами першою та другою статті 425 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постановиДніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Конституційного Суду України, на яке посилається заявник, жодним чином не впливає на вирішення спору за його позовом та не є підставою для скасування судового рішення й ухвалення нового рішення чи його зміни в зв`язку з виключними обставинами.

Доводи касаційної скарги про те, що на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за його позовом постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-365цс16 втратила свою чинність та набула її знову на підставі рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-рп/2020 є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 § 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Аналіз зазначеного вище положення дозволяє зробити висновок, що після ліквідації Верховного Суду України, врахування правових висновків Верховного Суду України є обов`язковим для судів, за виключенням випадків, коли Велика Палата Верховного Суду прийняла судове рішення про відступлення від такого правового висновку.

Таким чином, є правильним висновок апеляційного суду про те, що постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-365цс16 була чинною на момент розгляду справи по суті та у разі наявності відповідних підстав підлягала застосуванню судом.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення заявником норм цивільного процесуального закону України, що регулюють питання перегляду судових рішень за виключними обставинами, і не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Завод «Павлоградхіммаш» про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, невиплаченої заробітної плати та вихідної допомоги, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик