Справа № 2-144/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Готри Т.Ю.,

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судових засідань: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованих осіб Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про заміну сторони у виконавчому провадженні, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 року, постановлену суддею Бенца К.К.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заяву мотивував тим, що ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2014 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , від 20 травня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором. У справі виконавчий лист не видавався, виконавче провадження не відкривалося.

25 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (купівлі - продажу) № UA-EA-2018-04-13-000012-а/42, відповідно до якого відбулась заміна кредитора і ОСОБА_1 набув право вимоги до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за кредитним договором №197-03-08-2 від 04.09.2008 та договором іпотеки 16/1 від 04.09.2008.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, заявник просив суд замінити сторону стягувача з ПАТ «Банк «Київська Русь» на його правонаступника - ОСОБА_1 у справі № 2-144/11 по виконанню ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 23.05.2014.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на його правонаступника ОСОБА_1 на стадії виконання судового рішення в справі № 2-144/11, а саме з виконання ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» суми боргу за кредитним договором № 197-03-08-2 від 04.09.2008 року в розмірі 12 796, 84 євро.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу, як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. Вказує на те, що заявник ОСОБА_1 право вимоги до нього та його дружини щодо стягнення кредитної заборгованості не викупив у ПАТ «Банк «Київська Русь», а тому заміна сторони проведена судом незаконно. Також зазначає, що ним оскаржено в судовому порядку договір про відступлення права вимоги (купівлі - продажу) № UA-EA-2018-04-13-000012-а/42, укладений між банком та ОСОБА_1 , але судом проігнорованого його клопотання про зупинення провадження в справі. Крім того, суд розглянув заяву ОСОБА_1 у їх відсутності та без належного повідомлення їх про час розгляду справи. Як ним встановлено, судові повістки надсилалися на адресу, за якою вони з дружиною проживали у 2008 році на час отримання кредиту ( АДРЕСА_1 ), а не адресу, за якою вони проживають тепер ( АДРЕСА_2 ), що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.11.2013 частково задоволено позов Акціонерного банку «Київська Русь» до ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного банку «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 197-03-08-2 від 04.09.2008 в розмірі 8 856, 43 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 70 789,45 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку 700 грн сплаченого судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного банку «Київська Русь» задоволено. Розірвано кредитний договір №197-03-08-2 від 04.09.2008, укладений між АБ «Київська Русь» та ОСОБА_2 , і визнано недійсним договір від 23.12.2008 про внесення змін до кредитного договору №197-03-08-2 від 04.09.2008, укладеного між АБ «Київська Рус» та ОСОБА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 20.05.2014 про стягнення заборгованості за кредитним договором №197-03-08-2 від 04.09.2008 в розмірі 12 796,84 євро.

25 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № UA-EA-2018-04-13-000012-а/42, відповідно до якого Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника, зазначеного в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника або які зобов`язані виконати обов`язки боржника.

Згідно з Додатком № 1 до договору № UA-EA-2018-04-13-000012-а/42 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 25 липня 2018 року, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги до боржників за кредитним договором №197-03-08-2 від 04.09.2008 (заборгованість у розмірі 173 398,65 грн).

Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_1 набув право вимоги до боржників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за кредитним договором №197-03-08-2 від 04.09.2008.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 надсилав на адресу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повідомлення від 28.07.2018 про заміну кредитора у зобов`язанні, а саме з ПАТ «Банк «Київська Русь» на ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс 13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №2-230/11 провадження №61-46230 св 18.

Встановивши, що згідно укладеного 25 липня 2018 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, відповідно до якого та на підставі ст. 512 ЦК України, ОСОБА_1 набув статусу нового кредитора і отримав право вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за кредитним договором №197-03-08-2 від 04.09.2008, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача її правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції проігнорував його клопотання про зупинення провадження в справі до вирішення іншої цивільної справи за його позовом до ОСОБА_1 та Банку про визнання недійсним і скасування у Державних реєстрах договору про відступлення права вимоги, не заслуговують на увагу, оскільки у поданих Ужгородському міськрайонному суду заявах від 21.05.2019, 21.06.2019 та 17.07.2019 ОСОБА_3 просив суд відкласти розгляд справи №2-144/11 на невизначений термін до вирішення питання по суті апеляційним судом Закарпатської області, у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження в справі (№303/438/19) за його позовом до ОСОБА_1 (а.с.66, 73, 76). Окрім цього, згідно з наданої ОСОБА_1 постанови Закарпатського апеляційного суду від 21.01.2020, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2019, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним і скасування у Державних реєстрах договору про відступлення прав вимоги - відмовлено, залишено без змін.

Зважаючи на те, що доказів незаконного набуття ОСОБА_1 статусу нового кредитора матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги щодо незаконної заміни сторони стягувача є необґрунтованими.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, оскільки судом, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, судові повістки надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яким згідно з паспортом ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, апеляційний суд уважає, що судове рішення, відповідно до статті 375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач :

Судді :