КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 759/8167/20 Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10193/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді - доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарях Гавриленко М.А., Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Власенка Дмитра В`ячеславовича представника ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Коновал Зулейха Фаатівна про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Приватний нотаріус КМНО м. Києва Коновал З.Ф., про визнання договору недійсним.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 25 травня 2012 року № 837, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Вельбоєнко А.П.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 липня 2013 року, №3859909, винесене приватним нотаріусом КМНО м. Київ Коновал З.Ф. про право власності ОСОБА_2 на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

У червні 2020 року, адвокат Власенко Д.В., подав до суду заяву про забезпечення позову.

Просив накласти арешт на спірну нежитлову будівлю яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09.

В обґрунтування заяви посилався на те, що відповідач має безперешкодну можливість відчужити спірне рухоме майно, що унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Власенко Д.В. подав апеляційну скаргу.

В скарзі послався на незаконність ухвали суду першої інстанції яка була постановлена з порушенням норм процесуального права.

Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити заяву про забезпечення позову задовольнити, накласти арешт на нежитлову будівлю яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що висновки суду першої інстанції про не надання позивачем доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду є необґрунтованими.

Матеріали справи містять докази, про вживання відповідачем заходів щодо продажу спірного майн.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Від адвоката Власенко Д.В. представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 25 травня 2012 року, серія та номер 837, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Вельбоєнко А.П.

В порядку забезпечення позову було подано відповідну заяву.

В обґрунтування заяви суду також було надано роздруківку з сайту facebook з об`явою про продаж спірного об`єкту нерухомості.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не вбачав співмірності заявленого клопотання із заявленими позовними вимогами, та вважав не доведеним, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду, оскільки доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення, до суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії;3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Згідно із роз'ясненням викладеному у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 19 червня 2020 року позивач подала до суду першої інстанції заяву про долучення доказів, роздруківку оголошення про продаж спірного нерухомого майна, згідно з яким відповідач з 10 травня 2019 року вживає заходів щодо відчуження спірного нерухомого майна.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначений документ уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що на час розгляду справи існує ризик відчуження спірного майна іншим особам до вирішення справи по суті, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, заява про забезпечення позову задоволенню.

Керуючись ст. 268 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Власенка Дмитра В`ячеславовича, представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Накласти арешт на нежилу будівлю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає крім випадків визначених у ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А.А. Пікуль