Справа № 136/322/20
провадження № 2/136/83/20
РІШЕННЯ

іменем України

"06" жовтня 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк, позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н 08.01.2013, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ураховуючи те, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного погашення кредиту, унаслідок чого станом на 31.12.2019 виникла заборгованість в розмірі 326436,21 грн., яка складається з наступного: 1509,37 грн. - заборгованість за кредитом; 317626,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7300,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією, які у добровільному порядку відповідач не сплачує, тому позивач на власний розсуд просить суд частково стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 130102,30 грн., з яких: 1509,37 грн. - заборгованість за кредитом; 128592,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 08.01.2013 по 30.07.2018, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач відзиву не подав.

Ухвалою суду від 26.05.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Із оглянутої судом копії анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у банку від 08.01.2013 ОСОБА_1 , 1981 року народження, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна».

Вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком Договір про надання банківських послуг.

На підставі вказаної заяви АТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 31.12.2019 виникла заборгованість в розмірі 326436,21 грн., яка складається з наступного: 1509,37 грн. - заборгованість за кредитом; 317626,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7300,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією, які у добровільному порядку відповідач не сплачує. Заборгованість пред`явлена позивачем до стягнення складається з: 1509,37 грн. - заборгованість за кредитом; 128592,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 08.01.2013 по 30.07.2018. Розрахунки підписані представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (а.с. 6, 7, 8).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії).

З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору.

Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі.

Крім цього, за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зібрані у справі докази не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові у розмірі 1500 грн.

Як убачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, останній визначив ліміт по платіжній картці «Кредитка Універсальна» 3000 грн., у той час як у позові позивач зазначає його розмір 1500 грн.; анкета - заява не містить будь-яких даних про видачу кредитної картки, її виду та строку її дії, доказів отримання відповідачем кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг, розміру процентної ставки, тощо, крім особистих даних та підпису відповідача, отож підстав вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, відсутні.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу конкретного кредитного ліміту, та видачу кредитної картки кредитка «Кредитка Універсальна».

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу, незважаючи, що до стягнення пред`явлено не повну суму заборгованості, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

При цьому, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2020 справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19.

Також суд враховує, що наданий позивачем розрахунок не може бути підтвердженням існування заборгованості, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі.

Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Керуючись ст.1046, 1054 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 83, 259, 263, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги 50, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49094, ЄДРПОУ- 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко