ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Херсон

справа № 654/2868/15

провадження № 22-ц/819/367/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Базіль Л.В.
Орловської Н.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» нарішення Голопристанського районного суду Херсонської областіу складі судді Ширінської О.Х. від 03 грудня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-Банк», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що за укладеним кредитним договором від 04 жовтня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 300 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитними зобов`язаннями станом на 26 червня 2015 року в сумі 12 721 грн 76 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4997 грн 03 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6642 грн 74 коп., штрафу 500 грн (фіксована частина) та штрафу 581 грн 99 коп. (процентна складова).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє 12 місяців з моменту підписання та в подальшому може бути пролонговано. 04 жовтня 2011 року відповідачу видана картка зі строком дії до вересня 2013 року включно, а тому банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, отримавши платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам?яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Банком надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки А-Банка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» в якій зазначено, базову процентну ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, яка підписана позичальником.

За розрахунком банку станом на 26 червня 2015 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 12 721,76 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4 997,03 грн, процентів за користування кредитом в сумі 6642,74 грн; штрафу (процентна складова) в сумі 500 грн; штрафу (фіксована частина) в сумі 581,99 грн.

З розрахунку вбачається, що позичальником відбулося порушення зобов`язань з листопада 2011 року.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що позивачем було пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Зі змісту заявленого позову вбачається, що строк дії договору визначений в п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг.

Проте долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг позичальником не підписані, а позивачем не доведено, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг був ознайомлений відповідач при підписання договору.

При цьому банк також не довів факт отримання позичальником кредитної картки зі строком дії до вересня 2013 року включно.

Встановивши, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом у позивача сплив 26.11.2014 року, а з позовом банк звернувся до суду лише в серпні 2015 року, та зважаючи на те, що належними та допустимим доказами позивач не довів видачу позичальнику кредитної картки строком дії до вересня 2013 року включно та ознайомлення останнього з долученими до справи Умовами та правилами надання банківських послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що банком пропущений строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, як основної, так і до додаткових вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин у справі, яким судом вже надано правову оцінку. Крім того, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника із судовим рішенням.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Л.В. Базіль

Н.В. Орловська

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна