Провадження №2/235/1475/20
Справа №235/3874/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Комарової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 03.05.1994 року по 01.03.2020 рік. Наказом № 256/к від 01.03.2020 року вона була звільнена з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію. В день звільнення відповідач не провів з нею розрахунку , внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 23082,58 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 23082,58 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2020 року по день ухвалення судового рішення.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив , що позивачу

дійсно була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з січня 2020 року по березень 2020 рік. В заяві про звільнення позивачкою не ставиться вимога про проведення з нею остаточного розрахунку, тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог.( а.с. 35).

В судове засідання сторони не з`явились, просили справу слухати без їх участі ( а.с. 41,43).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі ДП «ВК «Краснолиманська» з 03.05.1994 року по 01.03.2020 рік.( а. с. 4-7).

Наказом № 256/к від 01.03.2020 року позивачка була звільнена з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Остаточний день праці- 01.03.2020 року . ( а. с. 12).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» за № 1409 від 25.08.2020 року ОСОБА_1 за січень 2020 р. нараховано до сплати 5035,14 грн., перераховані кошти 838,65 грн- 16.07.2020 р., 601,69 грн.- 23.07.2020 р.; залишок до сплати 3594,80 грн. ( а.с. 37).

Згідно довідки за № 1410 від 25.08.2020 року ОСОБА_2 на лютий 2020 р. нараховано 4504,42 грн., після обов`язкових утримань до сплати 3581,01 грн. ( а.с. 38).

Згідно довідки № 1411 від 25.08.2020 року при звільненні ОСОБА_1 нараховано за березень 2020 р. 19277,01 грн., після обов`язкових утримань до сплати 15498,64 грн. ( а. с. 39).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» за № 904 від 10.06.2020 р. середньоденний заробіток позивачки становить 428,18 грн. ( а. с. 8).

Отже, невиплачена позивачу сума заборгованості по заробітній платі станом на березень 2020 року становить 3594,80 + 4504,42 грн.+ 19277,01 грн.= 27376,23 грн.( без утримання податків і обов`язкових платежів), після утримання обов`язкових платежів ця сума становить 21642,24 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в день звільнення, 01.03.2020 року позивачка працювала.

Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, підставою відповідальності власника відповідно до ст.. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

При цьому, суд зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13.

Отже, у зв`язку з невиплатою позивачу на день звільнення заборгованості по заробітній платі, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.03.2020 року по день ухваленні рішення суду, тобто по 12.10.2020 рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100.

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна

плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно довідки за № 904 від 10.06.2020 року середньоденна заробітна плата позивача становить: 428,18 грн. ( а. с. 9)

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить: 428,18 х 157=67224,26 грн.

Згідно із п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу.

Отже, середня заробітна плата, яка підлягає стягненню з відповідача є сумою, з якою під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори.

В позовних вимогах заявлені вимоги про стягнення заборгованості по заробіьній платі в сумі 23082,58, середнього заробітку, враховуючи той факт, що підприємством начебто вже сплачені податки та обов`язковій платежі.

Разом з тим, невиплачена позивачу сума заборгованості по заробітній платі станом на березень 2020 року становить 3594,80 + 4504,42 грн.+ 19277,01 грн.=27376,23 грн.( без утримання податків і обов`язкових платежів), після утримання обов`язкових платежів ця сума становить 21642,24 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумістановить 27376,23 грн., середнього заробітку в сумі 67224,26 грн., з подальшим утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесений судовий збір в сумі 840,80 грн., на користь держави судовий збір в сумі 105,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 47, 115,116,117 КЗпП , ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного Підприємства «Вугільна Компанія « Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 27376,23 грн. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 67224,26 грн., а всього 94600,49 грн. з подальшим утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Державного Підприємства «Вугільна Компанія « Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 840,80 грн., на користь держави судовий збір в сумі 105,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ДП «ВК «Краснолиманська» , , місцезнаходження: м. Родинське, вул. Перемоги,9

Суддя: