Провадження № 22-ц/801/775/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуСправа № 127/26863/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/26863/19 за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Замостя» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,

за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Замостя» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2020 року, яке ухвалене суддею Антонюком В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 11 год 46 хв, повний текст складено 04 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Замостя» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок залиття квартири, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться на останньому 9 поверсі будинку.

Актом №5 від 07 травня 2019 року у складі комісії головного інженера МКП УК «Замостя», майстрів МКП УК «Замостя» зафіксовано затоплення квартири АДРЕСА_1 з даху будинку. Було залито: стелю та стіни кухні, дверну коробку у кухні, ванну кімнату (стеля), стелю у 1 кімнаті, у 2 кімнаті стелю та стіну, стелю у коридорі, замочено електричний щиток, частково шафа-купе. Внаслідок залиття, на стінах відстали шпалери, є здуття лінолеуму у коридорі на підлозі.

Причиною затоплення стало засмічення решітки водозливної (водовідведення) каналізації на даху будинку і аномальні опади. Внаслідок залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало не можливо.

Розмір завданих залиттям квартири збитків, визначених зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва №156 та становить 109759 грн.

Будинок АДРЕСА_2 перебуває на обслуговуванні у МКП УК «Замостя», до якого комунальним підприємством надаються послуги з урахуванням законодавчо встановлених норм, що регулюють відносини у сфері надання відповідних послуг.

Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму завданого матеріального збитку в розмірі 109759 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Замостя» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири в розмірі 109779 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1100 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, МКП «Управляюча компанія «Замостя» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального та матеріального права, а саме не застосовано Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», а норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» судом застосовано не вірно. Просило рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Книжник Я.В., зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки будинок перебуває на обслуговуванні у МКП «УК «Замостя», то саме воно зобов`язано утримувати в належному технічному стані указаний житловий будинок і своєчасно вживати заходи попередження та уникнення аварійної ситуації, яка сталася внаслідок забиття водостічної воронки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 07 квітня 2005 року та витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.8 - 10).

Відповідно до Акту №5 від 07 травня 2019 року, складеного комісією в складі: головного інженера МКП «УК «Замостя», майстрів МКП «УК «Замостя», зафіксовано затоплення квартири АДРЕСА_1 з даху будинку, в результаті залиття квартири позивачу заподіяно матеріальної шкоди, а саме залито: стелю та стіни кухні, дверну коробку у кухні, ванну кімнату (стеля), стелю у першій кімнаті, стелю та стіну у другій кімнаті, стелю у коридорі, замочено електричний щиток, частково шафа-купе. Внаслідок залиття на стінах відстали шпалери, є вздуття лінолеуму у коридорі (а.с.11).

Згідно звіту «Про проведення технічного обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_3 », встановлено, що причиною затоплення зазначеної квартири є потрапляння води на технічний поверх через забиття водостічної воронки, напливу бітуму, порушення гідроізоляції в зоні воронки. Пошкодження захисного шару в зоні гідроізоляційного покриття. Квартира знаходиться в ІІІ (непридатному) технічному стані і є експлуатаційно непридатною. Для виведення квартири зі стану ІІІ (непридатний) - виконати ремонтні роботи згідно з дефектною відомістю. Як вбачається із зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва №156, вартість капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 , становить 109 759 грн (а.с.12-51).

ОСОБА_1 зверталась із заявою до міського голови ОСОБА_3 про надання допомоги у фіксуванні всіх збитків завданих залиттям квартири та у матеріальній допомозі з питань ремонту даху по АДРЕСА_2 (а.с.59 - 61).

Згідно листів з Вінницької міської ради Виконавчого комітету від 10 червня 2019 року та Департаменту житлового господарства від 10 червня 2019 року, ОСОБА_1 на її звернення повідомлено, що за інформацією адміністрації МКП «УК «Замостя» в ході опрацювання звернення виконано роботи по очищенню і дезінсекції технічного поверху та закриттю слухових вікон. В червні 2019 року виконано роботи по поточному ремонту покрівлі, герметизацію місця примикання покрівлі до воронки зливоприймального трубопроводу житлового будинку АДРЕСА_2 . Визначення збитків завданих внаслідок протікання покрівлі не належить до компетенції виконкому Вінницької міської ради та його структурних підрозділів та може буди здійснено організацією, яка має на то відповідну ліцензію (а.с.57, 58).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст. 386 ЦК України).

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

ОСОБА_1 не укладала жодних договорів із МКП «УК «Замостя», а відносини, що виникли між ними, є деліктними.

Позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, яка визначена звітом «Про проведення технічного обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_3 », розмір реальної завданої позивачу шкоди складає 109759 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

МКП «УК «Замостя» як особа, яка заподіяла шкоду, не довело відсутність своєї вини у її заподіянні.

Докази та обставини, на які посилається МКП «УК «Замостя» у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги, про те, що працівниками МКП «УК «Замостя» не було вчинено жодних дій (бездіяльності), що могли б спричинити залиття квартири, є безпідставними, оскільки житловий будинок АДРЕСА_2 , у якому знаходиться квартира позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні та на момент залиття квартири МКП «УК «Замостя» здійснювало обслуговування даного будинку, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт за січень, квітень 2019 року (а.с.84 - 85).

Пунктами 1.1, 1.5, підпунктами пункту 4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 92-7/11207, на відповідача, як на виконавця та виробника житлово-комунальних послуг покладені обов`язки щодо утримання в цілому житлового будинку і зокрема - стосовно ремонту даху.

Визначаючись щодо осіб, які мають нести відповідальність за нанесену шкоду, суд враховує, що згідно з п. 1, 4, 6, 9 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів (пункт 2.1 Правил).

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що балансоутримувач зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів.

Отже, саме на виконавця - суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт покрівлі даху житлового будинку.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки встановлено, що будинок, в якому розташована квартира позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні та на момент залиття квартири позивача МКП «УК «Замостя» здійснювало обслуговування даного будинку. Однак зі сторони відповідача мало місце неналежне обслуговування водостічної воронки, (каналізації водовідведення), неналежна гідроізоляція покрівлі в зоні воронки, пошкодження захисного шару в зоні гідроізоляції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Замостя» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 01 квітня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.