КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5477/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Державного підприємства «Національна інформаційні системи» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», Моторне (транспортне) бюро України про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року,

встановив:

у жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 , як страхувальника, матеріальну шкоду в розмірі 112 279 грн. 80 коп., заподіяну йому в результаті ДТП, яка сталась 10.06.2018, яка складається з вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля марки «KIA Seed», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки ДТП сталась з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем«Audi A-6» державний номерний знак НОМЕР_2 . Також позивач просив стягнути судовий збір.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити задоволенні апеляційної скарги. Доказів про надсилання копій відзиву іншим учасникам справи представником не надано.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що йому належить автомобіль марки «KIA Seed», державний номерний знак НОМЕР_1 . За участю вказаного автомобіля та автомобіля марки «Audi A-6» державний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Київ-Одеса 159 км 10.06.2018 сталась ДТП, в результаті якої належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 112 279 грн. 80 коп. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 липня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у порушенні ст. 124 КпАП України, внаслідок чого сталась ДТП. ОСОБА_1 , як страхувальник, уклав Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ТДВ «СТ «Домінанта». Позбавлення страхового товариства членства в МТСБУ зробило фактично неможливим отримання страхового відшкодування. Тому позивач стягнути на його користь матеріальну шкоду з ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ДТП 10.06.2018 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 щодо забезпеченого транспортного засобу була застрахована на підставі Полісу №АМ 1573613 з ТДВ «СТ «Домінанта». Однак ДТП сталась з вини ОСОБА_2 , який керував забезпеченим транспортним засобом.

Суд першої інстанції посилався на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України.

Як видно з матеріалів справи, 10.06.2018 на автодорозі Київ-Одеса сталась ДТП за участю автомобіля марки «KIA Seed», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, та автомобіля «Audi A-6» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

В результаті вказаної ДТП було ушкоджено належний позивачу автомобіль, вартість відновлювального ремонту якого становить 112 279 грн. 80 коп.

Відповідно до Полісу №АМ1573613 між ОСОБА_1 та ТДВ «СТ «Домінанта» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим засобом за яким є автомобіль марки «Audi A-6» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV зазначається, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.

В п. 1.6. та 1.7.ч. 1 ст. 1 вказаного Закону дано визначення власників транспортних засобів, якими є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; а забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України ( ст. 29 Закону №1961-ІV ).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні суду, що позивач не надав доказів про те, що він в установленому законом порядку звертався із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії чи до МТСБУ не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначене не впливає на загальний висновок суду щодо безпідставності заявлених вимог.

Посилання позивача на те, що він не може отримати страхове відшкодування від страховика, оскільки не отримав відповідь на свою заяву від 13.06.2018, не позбавляло його права звернутися до суду з відповідним позовом.

Той факт, що страховик - ТДВ «СТ «Домінанта» не надало відповіді на заяву позивача про виплату страхового відшкодування та товариство було позбавлено членства в МТСБУ, не може бути підставою для покладення відповідальності на особу, яка уклала Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в якості страхувальника.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1961-ІVстраховик, членство ( утому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За інформацією МТСБУ 17.10.2019 ТДВ «СТ «Домінанта» повідомило його про рішення щодо припинення своєї діяльності шляхом ліквідації з 13.06.2019.

Також є необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач, усвідомлюючи довготривалість процедури виплат за рахунок фондів МТСБУ, здійснив волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативних способів захисту свого порушеного права, як звернення з позовом до винної особи, оскільки позивач заявив позов не до винної особи - ОСОБА_2 , а до ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином доводи апеляційної інстанції висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національні інформаційні системи» залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді