Справа № 595/1080/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житлом по АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що відповідач в будинку не проживає і в зв`язку із вибуттям не знявся із реєстраційного обліку.

Позивачка згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно довідки № 223 від 23.07.2020 року, виданої Трибухівською сільською радою, та актом опиту свідків вбачається, що ОСОБА_2 , 1987 року народження, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але протягом останніх трьох років по даний час в цьому житловому будинку не проживає, з сім`єю спільного господарства не веде.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку.

Також, аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим приміщенням (будинком), що по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,280-282 ЦПК України, ст.317,319,391,405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, яке належить ОСОБА_1 , та розташоване по АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора