Справа № 930/3104/19
Провадження № 2/930/265/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2020 року Немирівський районний суд

Вінницької області в складі :

головуючого судді - Науменко С.М.,

при секретарі Андрущак Л.П.,

учасників справи позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Немирівського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна що є спільною частковою власністю ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить виділити її у приватну власність: житловий будинок

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідно договору дарування від 03.08.2005 за № 2919, посвідченому приватним нотаріусом Немирівського територіального округу, вона являється власником 8/25 частки житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також належить частини житлового будинку з господарчими будівлями.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Добровільно між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі.

Так вони тривалий час перебувають в неприязних відносинах, між ними та членами їхніх родин часто трапляються сварки, а тому досягти згоди в добровільному порядку про виділення належних їм часток майна, не мають можливості.

ОСОБА_1 01.11.2019 року одержано висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за № 102 від 01.11.2019. Відповідно до висновку ОСОБА_1 може бути виділено слідуючи приміщення: «А»- житловий будинок загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 40,6 кв. м., де «2-3» кімната житловою площею 8,9 кв. м., «2-4» - кімната житловою площею 16,2 кв. м., «2-5» - кімната житловою площею 15,5 кв. м., «2-6» - коридор загальною площею 3,6 кв. м., тамбур «а4» а саме: «2-1» - кухня загальною площею 4,1 кв. м., «2-2» - котельня загальною площею 1,2 кв. м., «В» - сарай площею основи 33,2 кв. м., «а3» - вхідний майданчик площею основи 3,1 кв. м., «а5» - вхідний майданчик площею основи 2,9 кв. м., «В/під» - погріб площею основи 9,0 кв., «Г» - сарай площею основи 7,3 кв. м., «1-3» - огорожа.

За технічними показниками ОСОБА_1 8/25 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Земельна ділянка під її частиною житлового будинку належить її на праві власності.

Ухвалою судді від 26.12.2019 року відкрито провадження, призначено у справі підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

ОСОБА_1 являється власником 8/25 частки житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також належить частини житлового будинку з господарчими будівлями.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 263-265, 354, 356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі із майна що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, 18 грудня 1995 року, інд. Код. № НОМЕР_2 у приватну власність: «А» - житловий будинок загальною площею 49,5 кв. м., житловою площею 40,6 кв. м., де «2-3» - кімната житловою площею 8,9 кв. м., «2-4» - кімната житловою площею 16,2 кв. м., « 2-5» - кімната житловою площею 15,5 кв. м., «2-6» - коридор загальною площею 3,6 кв. м., тамбур «а4» а саме: «2-1» - кухня загальною площею 4,1 кв. м., «2-2» - котельня загальною площею 1,2 кв. м., «В» - сарай площею основи 33,2 кв. м., «а3» - вхідний майданчик площею основи 3,1 кв. м., «а5» - вхідний майданчик площею основи 2,9 кв. м., «В/під» - погріб площею основи 9,0 кв. м., «Г» - сарай площею основи 7,3 кв. м., «1-3» - огорожа та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Немирівського:

районного суду: С.М.Науменко