Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1120/20
Провадження № 2/483/541/2020
12 жовтня 2020 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря Данилової А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по аліментам,
03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення заборгованості та пені по аліментам на утриманням дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що згідно з рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2014 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 14 серпня 2014 року. Посилаючись на те, що відповідач станом на 01 червня 2020 року має заборгованість по аліментам у розмірі 15 664 грн та 00 коп. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 4 784 грн 64 коп., змушена звернутися з позовом до суду.
В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено, ухвалено стягувати з відповідача ј частину заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , починаючи з 14 серпня 2014 року (а.с. 6-7).
Судом встановлено, що 02 березня 2017 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , змінивши у зв`язку із цим своє прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 17).
Згідно з наданим державним виконавцем розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2020 року складає 7 120 грн 00 коп. (а.с. 9).
Сторони розмір визначеної виконавцем суми заборгованості не оспорювали, а тому спору про розмір заборгованості не вбачається, виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Оскільки виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів, нарахованих на підставі рішення суду, починаючи з 14 серпня 2014 року, вже перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби, і розмір заборгованості сторонами не оспорюється, суд дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню в межах триваючого виконавчого провадження, а задоволення позову в цій частині вимог призведе до подвійного стягнення цієї заборгованості.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду відсутні, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постановах від 01 липня 2015 року по справі за № 6-94цс15, від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15), з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Згідно розрахунку позивачки, виконаному з дотриманням вищевказаних вимог, розмір пені за період з липня 2019 року по травень 2020 року складає 4 784 грн 64 коп.
Разом із тим, враховуючи, що розмір пені, відповідно до частини 1 статті 196 СК України, не може бути більшим за 100 відсотків заборгованості, з огляду на те, що суд, згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вирішує справу в межах позовних вимог.
Виходячи з того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала надала суду докази, що підтверджують наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач вказані обставини не спростував, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача пеню по сплаті аліментів в розмірі 4 784 грн 64 коп..
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позивачка при зверненні до суду з вказаним позовом звільнена, на підставі пункту 3 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по аліментам задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2019 року по травень 2020 року у розмірі 4 784 (чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн 64 коп..
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп..
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачкою шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: