Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 189/630/16-ц

провадження № 61-39229св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Надія АС» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і поділ спільного майна подружжя, нажитого під час спільного проживання; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_2» про визнання майна особистою приватною власністю; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_2», про розподіл спільного майна подружжя, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Надія АС» на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л. Куценко Т. Р., Максюта Ж. І.

учасники справи:

за позовом ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Надія АС»,

за зустрічним позовом ОСОБА_2

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_2»,

за позовом ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

третя особа - селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_2»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 189/630/16-ц (2/189/31/17) за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Надія АС» (далі - ТОВ «Надія АС») про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя нажитого під час спільного проживання; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_2» (далі - СФГ «ОСОБА_2») про визнання майна особистою приватною власністю; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: СФГ «ОСОБА_2» про розподіл спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 подала заяву, у якій просила вжити заходи щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони відповідачеві ОСОБА_2 або іншій особі за довіреністю від юридичної особи відчужувати у будь-який спосіб рухоме майно, а також заборонити державним реєстраторам проводити реєстрацію рухомого і нерухомого майна, а саме: автомобіль Mitsіubishi Pajero Sport 2.5 TD 2477, реєстраційним номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки «МАЗ» 5337 11150, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобільний причіп марки ГКБ 8350, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «КАМАЗ» 53212 10850, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки «ГАЗ» 3302-414 2464, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; комбайн зернозбиральний марки «John Deer 9600», 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; трактор колісний марки «John Deer 8310R», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; трактор колісний марки «Беларусь-892», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; комплекс нежитлових будівель, загальною площею

11 868,5 кв. м, а саме: А-1 - нежитлова будівля-майстерня, а-1 - добудова до нежитлової будівлі-майстерні, 1-Б-бокси гаражів, 1-В-заправка, 1-Г-нежитлова будівля зерноскладу, 1-Д- бокси гаражів, 1-Л- нежитлова будівля зерноскладу, 1-М-нежитлова будівля зерноскладу, 1-Р-нежитлова будівля зерноскладу, 1-Ж-навіс, 1-3-нежитлова будівля складу запчастин, 1-П-нежитлова будівля току,

1-С-нежитлова будівля очисного комплексу ЗАВ-20 з ваговою, 1-Н-теплиця, 1-Т-вбиральня, 1-К-водоколонка, №1-6-огорожа, І-бруківка, що знаходяться по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_10 від 18 липня 2014 року).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що існує реальна загроза продажу відповідачем спільного майна подружжя, наявного у нього або дійсно його пошкодження, що може ускладнити, чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого будуть порушені законні права позивача у справі, що в подальшому призведе до ускладнення вирішення судової суперечки.

Зазначала, що ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року були скасовані заходи забезпечення позовних вимог у вигляді арешту рухомого і нерухомого майна, що належить

СФГ «ОСОБА_2», накладені ухвалою суду від 12 лютого 2016 року. Цим скористався ОСОБА_2 і 23 червня 2017 року у державного реєстратора Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області провів державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набуте в період шлюбу з позивачем, а саме: комплексу нежитлових будівель, загальною площею 11 868,5 кв. м, що розташована по

АДРЕСА_1

з СФГ «ОСОБА_2» на ТОВ «Надія АС» і таким чином здійснив відчуження спірного нерухомого майна, яке є спільним майном подружжя, змінивши власника на іншу юридичну особу, засновником і керівником якої є він сам.

ОСОБА_1 вважала, що такі дії відповідача свідчать про намір зробити в подальшому розгляд даного спору в суді неможливим. ОСОБА_2 отримав можливість приховати спірне майно, перереєструвати його на інше своє фермерське господарство товариство з обмеженою відповідальністю.

Посилаючись на те, що зазначений нею вид забезпечення позову є абсолютно співмірним та адекватним позовним вимогам та унеможливить намагання відповідача позбутися у будь-який спосіб рухомого та нерухомого майна, що є спільним майном подружжя, до розгляду справи по суті.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області

від 08 листопада 2017 року у складі судді Лукінова К. С в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обраний спосіб забезпечення позову порушить права ТОВ «Надія АС» як суб`єкта господарювання та не є співмірним заявленим позовним вимогам, оскільки будь-яких майнових і грошових вимог до ТОВ «Надія АС» чи СФГ «ОСОБА_2». позивач ОСОБА_1 не заявила. Фактично, у разі можливого задоволення позовних вимог ОСОБА_1 грошові кошти будуть стягнуті з ОСОБА_2 , як з фізичної особи.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовлено. Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року скасовано, прийнято нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Заборонено ОСОБА_2 або іншій особі за довіреністю від юридичної особи відчужувати у будь-якій спосіб рухоме майно, а також заборонити державним реєстраторам проводити реєстрацію рухомого і нерухомого майна до розгляду цивільної справи по суті, а саме: автомобіль Mitsiubishi Pajero Sport 2.5 TD 2477, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «МАЗ», 5337 11150, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобільний причіп марки ГКБ 8350, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «КАМАЗ» 53212 10850, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль «ГАЗ» 3302-414 2464, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; комбайн зернозбиральний марки «John Deer 9600», 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; трактор колісний марки «John Deer 8310R», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; трактор колісний марки «Беларусь-892», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; комплекс нежитлових будівель, загальною площею 11 868,5 кв. м, а саме: А-1 нежитлова будівля-майстерня, а-1 добудова до нежитлової будівлі-майстерні, 1-Б бокси гаражів, 1-В заправка, 1-Г нежитлова будівля зерноскладу, 1-Д бокси гаражів, 1-Л нежитлова будівля зерноскладу, 1-М нежитлова будівля зерноскладу, 1-Р нежитлова будівля зерноскладу, 1-Ж навіс, 1-З нежитлова будівля складу запчастин, 1-П нежитлова будівля току, 1-С нежитлова будівля очисного комплексу ЗАВ-20 з вагою, 1-Н теплиця, 1-Т вбиральня, 1-К водоколонка, 1-6 огорода, І - бруківка, що знаходяться по

АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачів в їх правах щодо предмету спору, так як майно фактично залишається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним (відчужити) до вирішення спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року, ТОВ «Надія АС» просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що невжиття даних заходів забезпечення позову ніяким чином не зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду, оскільки позовні вимоги заявлені до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення з нього особисто грошових коштів, а не до юридичної особи

ТОВ «Надія АС», якому належить вказане вище майно. Поза увагою суду залишилась відсутність зв`язку між даним видом забезпечення позову та предметом позовної вимоги.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що заборона державним реєстраторам проводити реєстрацію рухомого і нерухомого майна, перешкоджатиме та унеможливить юридичній особі розпоряджатися майном, що йому належить. Крім того, обраний судом вид забезпечення позову перешкоджає фінансовій та господарській діяльності товариства, порушує інтереси третіх осіб, які не є учасниками сімейного спору між позивачем та відповідачем.

Доводи інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 заперечила проти доводів касаційної скарги, просила постанову апеляційного суду залишити без змін. Зазначала, що через відчуження ОСОБА_2 спірного майна відбулось залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Надія АС», на користь якого відбулось відчуження та доповнювались позовні вимоги щодо оспорення такого відчуження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 звернулась до суду з неодноразово уточненим позовом до ОСОБА_2 , СФГ ОСОБА_2.,

ТОВ «Надія АС» про розподіл спільного майна подружжя, предметом поділу є рухоме та нерухоме майно подружжя. За час розгляду даної справи ряд спірного майна було відчужене відповідачем ОСОБА_2 шляхом переоформлення на іншу юридичну особу, а саме ТОВ «Надія АС».

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановивши, що між сторонами дійсно виник спір про поділ майна, що нажито сторонами у період шлюбу та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, апеляційний суд дійшов правильного висновку про забезпечення позову.

Обраний апеляційним судом захід забезпечення позову є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і відповідає предмету позову, є співмірним із заявленими вимогами та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Посилання в касаційній скарзі на те, що забезпечення позову унеможливить юридичній особі використовувати кредитні лінії банківських установ необхідних для закупівлі посівних та паливо мастильних матеріалів, добрив, сільськогосподарської техніки, за що юридична особа не зможе розрахуватися без кредитування не може бути підставою для скасування забезпечення позову, оскільки це може ускладнити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Надія АС» залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня

2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська