Справа № 210/1774/20
Провадження № 2-з/210/12/20
У Х В А Л А

"30" березня 2020 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Міністерства юстиції України Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Міністерства юстиції України Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

30 березня 2020 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

24 березня 2020 року разом із позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, який вчинив виконавчий напис № 6103 від 29.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 42208,81 грн. у виконавчому провадженні №60887992 відкритому на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Міністерства юстиції України Клітченко Оксана Анатоліївна від 17.12.2019.

Дослідивши надані заявником матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Захід забезпечення позову є хоча і тимчасовим, але суттєвим обмеженням прав певних осіб, яке застосовується наперед, до визнання особи, якої стосується захід забезпечення, відповідальною за порушення прав заявника та до встановлення судом дійсної наявності порушення права заявника. Тому захід забезпечення позову має бути найменш обтяжливим, і крім його співмірності має бути дійсно необхідним і таким, що є єдиною найбільш доцільною можливістю запобігти неможливості виконання рішення про задоволення позову.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Також, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом враховується, що вказана заява про забезпечення позову подана ОСОБА_1 в рамках позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Однак, позивачем ОСОБА_1 зазначені факти в заяві, які не підтверджені доказами, зокрема: факт утримання з його заробітної плати заборгованості за спірним виконавчим написом, оскільки з наданої позивачем довідки вбачається, що : «з 01.01.2020 року по теперішній час він дійсно сплачує аліменти із заробітної плати на утримання дитини на користь ТОВ «Вердикт Капітал» згідно виконавчого листа Приватного нотаріуса БНОКО Колейчик №ВН №6103 від 29.11.2019 року». Отже суду не зовсім зрозуміло, що саме стягується з заробітної плати позивача, якщо це дійсно аліменти, то суд не може безпідставно здійснити зупинення стягнення.

При цьому варто зазначити про те, що матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї документи не містять достатніх даних про те, що з заявника ОСОБА_1 здійснюються відрахування на користь стягувача, а саме заборгованість за договором.

В заяві про забезпечення позову заявник жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття вказаного ним заходу забезпечення, а саме зупинення стягнення за виконавчим написом, що по суті є зупиненням виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Посилання заявника в заяві на той факт, що вжиття такого заходу, як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису буде співмірним та відповідатиме меті заявлених вимог, унеможливить зловживання забезпеченням позову з боку позивача та убезпечить від зловживань з боку відповідача, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Тому суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, так як заява позивача ґрунтується на припущеннях, крім того заявником не доведений факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суддя прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Міністерства юстиції України Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н. А. Літвіненко