Справа № 143/305/20
29.09.2020 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Мельніченко Т.Б.,
представника позивача адвоката Щавінського К.С.,
представника позивача Глущенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенське" в інтересах якого діє адвокат Щавінський Костянтин Станіславович до ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Береславця Юрія Олександровича" про визнання правочину недійсним, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» до ОСОБА_1 та ФГ «Береславця Юрія Івановича» про визнання правочину недійсним.
Сторони погодили строк дії Договору на 15 років.
На думку позивача, договір оренди землі укладений з ФГ «Береславця Юрія Олександровича» є недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме укладений до закінчення строку дії раніше укладеного з ОСОБА_2 договору оренди землі, що зумовило існування "подвійної реєстрації" права оренди на земельну ділянку та суттєве порушення прав позивача, який має чинний договір.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Щавінський К.С. позов підтримав повністю, просив його задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_1 та ФГ «Береславця Юрія Олександровича» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату слухання були повідомлені належним чином.
Вивчивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм повну, всебічну і об`єктивну оцінку, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань.
Як вбачається з п. 8 Договору, договір укладено на 15 років.
Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла ОСОБА_1 .
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом (далі - ЗК) України, Законом України "Про оренду землі".
Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина друга статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_2 з позивачем договору оренди земельної ділянки та його реєстрації).
Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_2 з позивачем договору оренди землі та його реєстрації).
Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, на час підписання договору оренди землі від 27.02.2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Береславця Юрія Олександровича», був чинним договір оренди землі від 04.03.2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Погребищенське».
Внаслідок укладення оскаржуваного договору, ФГ «Береславця Юрія Олександровича» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки за первинним договором.
За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що договір оренди землі від 27.02.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Береславця Юрія Олександровича» слід визнати недійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений до закінчення строку дії раніше укладеного з ОСОБА_2 договору оренди землі, що зумовило існування "подвійної реєстрації" права оренди на земельну ділянку та суттєве порушення прав позивача, який має чинний договір.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частині третій зазначеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 09.10.2020.
Суддя