Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

за участю секретаря Прилепо Ю.О.;

позивача ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що судовим наказом від 18.12.2019 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що не має змоги сплачувати аліменти у присудженому розмірі, оскільки не працює, з серпня 2013 року проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та утримує двоє її дітей. Просив зменшити розмір аліментів до 2000 грн. щомісячно.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справи без її участі, у задоволенні позові відмовити. Зазначила, що також не працює, аліментів з січня 2020 року від позивача не отримує.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим наказом від 18.12.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 20 листопада 2019 року (а.с.5).

Відповідно до довідки Садівничого товариства «Південний» ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з цивільною дружиною ОСОБА_4 та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.7)

Позивач здійснював перекази грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 у листопаді 2019 року в сумі 2010 грн. (а.с.9)

ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року доходів не мав (а.с.10), перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу, з питань працевлаштування не звертався (а.с.11), соціальну допомогу не отримує (а.с.12).

Відповідачка ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року доходів не отримувала, про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків.

За відомостями, наданими відповідачці Приморським відділом державної виконавчої служби м. Маріуполя ОСОБА_1 є власником транспортного засобу OPEL VECTRA та співвласником трьохкімнатної квартири (а.с.29-31)

З розрахунку заборгованості по аліментам Приморського ВДВС вбачається, що станом на 01.09.2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 36190,80 грн. (а.с. 32)

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» передбачено підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

Судом встановлено, що на час звернення до суду сімейний стан позивача не змінився, здоров`я не погіршилося, дані щодо наявності у нього утриманців, а також відомості про інші обставини, що можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, у справі відсутні. Проживання позивача без реєстрації шлюбу з жінкою, яка має двох дітей, не створює для нього юридично закріпленого ст. ст. 180, 181 СК України обов`язку щодо їх утримання.

Суд не бере до уваги твердження позивача про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом обсязі з огляду на статус безробітного, оскільки жодних скарг на незадовільний стан здоров`я, неможливість працевлаштуватися ним не надано. При цьому він переказував аліменти до лютого 2020 року, що вказує на наявність у нього доходів, про які він не зазначає. Водночас відповідачка також не працює та наразі не може у необхідному обсязі матеріально забезпечувати дитину.

Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований та проживає з жінкою, яка є матір`ю двох дітей, не звільняє його від обов`язку утримувати свою неповнолітню доньку та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 року (справа № 355/511/17).

За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено наявність фактичних підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України, не наведено переконливих аргументів, що змусили б його матеріально утримувати доньку у розмірі, меншому ніж передбачено законом.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко