Номер провадження: 22-ц/813/1665/20
Номер справи місцевого суду: 1505/8567/2012
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Маслову Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Решетової Ніни Львівни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2017 року по цивільні справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2012 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулось ТОВ «Кредитні ініціативи» з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 253 543,81 грн та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 2535,43 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, укладеного 08.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошову суму у розмірі 193 401,00 грн. Станом на 15.08.2012 року заборгованість за кредитом становить 166 314,75 грн, по відсотках та комісіях - 58 439,98 грн. Також позивач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18.05.2012 року, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог боржника за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку 1 до договору відступлення (т.1, а.с.2-4).

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року було вирішено позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити (т.1, а.с.44-47).

03 лютого 2016 року до суду звернувся ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначає, що про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 належним чином повідомлений не був, у звязку з чим не приймав участі у розгляді справи та не мав змоги надати будь-які заперечення, заяви, клопотання тощо. Також зазначає, що під час заочного розгляду справи суд не врахував, що ОСОБА_1 частково сплатив суму кредиту на загальну суму 61748,00 грн, та судом не досліджено додаток до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, а також документ, що свідчить про фактичну передачу грошових коштів від ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «Просто Фінанс» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю, оскільки копія даних документів, яка міститься в матеріалах справи дуже поганої якості, що фактично унеможливлює його читання та дослідження (т.1, а.с.61-62). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року було вирішено заяву ОСОБА_1 задовольнити, заочне рішення від 01 серпня 2013 року скасувати, цивільну справу призначити до розгляду (т.1, а.с.80).

23 вересня 2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було постановлено ухвалу, якою справу за цивільним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за відсутністю позивача не подавав (т.1, а.с.105-106). 23 жовтня 2015 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2015 року, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи міститься заява представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про розгляд справи без участі представника позивача, яка була додана до позовної заяви, із зазначенням про проведення всіх судових засідань без участі представника позивача. Також апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з тим, що копію оскаржуваної ухвали ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало лише 15 жовтня 2015 року (т.1, а.с.108-110). 10 грудня 2015 року Апеляційним судом Одеської області було постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу представника ТОВ «Кредитні ініціативи» вирішено задовольнити частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2015 року скасувати на направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених вимог (т.1, а.с.138-141).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2017 року було вирішено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, мотивуючи дане рішення тим, що позичальник був не в змозі виконати свої зобов`язання за кредитним договором щодо сплати чергових платежів через не повідомлення його належним чином про нові реквізити рахунків для сплати чергових кредитних платежів, при цьому, відповідно до ч.2 ст.613 ЦК України, відповідач звільняється від відповідальності, яка передбачена договором, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора, та згідно ч.4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (т.2, а.с.44-46).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 17 серпня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 було порушено п.5.1.3.(b) кредитного договору № 9, відповідно до якого позичальник зобов`язаний негайно повідомити кредитодавця по телефону та поштою про зміну фактичного місця проживання, місця реєстрації, місця роботи, паспортних даних або інших відомостей, що були надані позичальником для отримання кредиту, позичальник даний обов`язок не виконав, також апелянт стверджує, що ТОВ «ПростоФінанс» повідомляв ОСОБА_1 про відступлення права вимоги та ТОВ «Кредитні ініціативи» 25 вересня 2012 року направляв вимогу про досудове врегулювання спору із зазначенням нових реквізитів для сплати, виходячи з цього, апелянтом вчинено всі можливі дії для належного повідомлення боржника про зміну кредитора та про нові реквізити (т.2, а.с.49-51). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року було відкрито апеляційне провадження (т.2, а.с.72-73) та ухвалою від 07 листопада 2018 року справу було призначено до розгляду (т.2, а.с.76).

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», було ліквідовано Апеляційний суд Одеської області та створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В порядку ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів Одеського апеляційного суду №1 від 28.12.2018 року днем початку роботи Одеського апеляційного суду визначено 03.01.2019 рік.

Згідно з ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи після створення нового суду суддею - доповідачем визначено суддю Дрішлюка А.І., якого було переведено до Одеського апеляційного суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 4065/0115-18 від 28 грудня 2018 року.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Апелянт в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням предмету та підстав заявленого позову в суді першої інстанції.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач повинен був сповістити про нові рахунки, на які повинна була сплачуватись заборгованість, а тому на думку суду, мало місце невиконання зобов`язання з боку боржника через прострочення кредитора (т.2, а.с. 145).

Разом з тим, з такою оцінкою встановлених обставин справи та застосуванням норм матеріального погодитись не можна виходячи з наступного.

08.10.2008 року ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 9. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 193401 грн., а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені у кредитному договорі повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

18.05.2012 року між TOB «ПростоФінанс» та TOB «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого TOB «Кредитні Ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти в розпорядження TOB «ПростоФінанс», а TOB «ПростоФінанс» зобов`язувалось відступити TOB «Кредитні Ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором № 9 від 08.10.2008 року Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - TOB «Кредитні Ініціативи» передало грошові кошти, а TOB «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

У зв`язку з тим, що позичальник не сплачував платежі з повернення кредиту, сплати процентів, сплати чергового страхового платежу, виникла заборгованість по поверненню кредиту.

03.10.2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти позивачу на умовах визначених договором. При цьому, щодо посилань суду першої інстанції на прострочку кредитора, то слід виходити з наступного. Згідно з п. 5.1.3 (b) кредитного договору №9 Позичальник зобов`язаний негайно повідомити Кредитодавця по телефону та поштою про зміну фактичного місця проживання, місця реєстрації, місця роботи, паспортних даних або інших відомостей, що були надані Позичальником для отримання кредиту. Разом з тим, в заяві про перегляд заочного рішення (т.1, а.с. 61, 62) відповідачем було зазначено, що адреса реєстрації з 23.11.2012 р. змінилась на: АДРЕСА_1 . Проте 05.07.2012 р. ТОВ «ПростоФінанс» повідомляло Відповідача про відступлення права вимоги за Кредитним договором №9 (т. 1, а.с. 23-24), а ТОВ «Кредитні ініціативи» 25.09.2012 року направило Вимогу про досудове врегулювання спору із зазначенням нових реквізитів для сплати та інформації про відступлення права вимоги (т.1, а.с. 15, 16) за адресою зазначеною відповідачем як адреса реєстрації та фактичне місце проживання до зміни адреси відповідачем. Вказаний договір недійсним не визнавався та є чинним. Факт неотримання поштової кореспонденції за твердженням боржника з повідомленням про зміну кредитора не має правового значення для цієї справи, оскільки відсутні докази сплати заборгованості старому кредитору. Між тим, з позиції ст. 516 ЦК України саме виконання старому кредитору за умови неповідомлення припиняє зобов`язання належним виконанням. Так само, згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Тому якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Окремо апеляційний суд зауважує, що про заміну кредитора сторона достеменно знала після ознайомлення з матеріалами справи за заявою сторони 26.01.2015 р. (т.1, а.с. 52), а докази того, що боржник мав економічну можливість виконати зобов`язання, а кредитор позбавив його можливості виконати належним чином зобов`язання в матеріалах справи відсутні (ч. 2 ст. 613 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції в процесі розгляду справи неповно встановив обставини, які мають значення для справи, зробив невірні висновки щодо фактичних обставин справи та невірно застосував норми матеріального права, що в результаті призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог на підставі ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Решетової Ніни Львівни - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитом - 166314,75 грн, по відсоткам та комісії - 58439,98 грн, штраф - 16 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, р/р НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 2535,43 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови виготовлено 30 березня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк