РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.

при секретарі Волкову Н.І.

за участю представника позивача Олійник Л. В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ЖБК №38 Концовського Р. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа - ЖБК №38 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С ТА Н О В И В:

позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 3582,84 грн., 3% річних 44,92 грн., інфляційні витрати та витрати з оплати судового збору цивільної справи в сумі 689 грн. в подальшому неодноразово збільшуючи позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 24999,87 грн. основного боргу, 3% річних 458,77 грн., інфляційні витрати 828,19 грн., витрати на оплату судового збору 1600 грн. В обґрунтування позову зазначає, що згідно довідки ЖБК 38 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , відповідно користується послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачеві для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання з 01.07.2014 року був відкритий особовий рахунок. Окрім цього, між позивачем та відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме, як зазначає позивач, надав послуги відповідачеві, останній такими послугами користувався, але оплату проводив нерегулярно, чим порушив ч.1 п.18 Постанови КМУ «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, а також п.3.1 Договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Зважаючи на вищевикладене, просить позов задоволити та стягнути з відповідача 24999,87 грн. основного боргу, 3% річних 458,77 грн., інфляційні витрати 828,19 грн., витрати на оплату судового збору 1600 грн.

Відповідач у запереченні на позовну заяву просить відмовити повністю у заявленому позові ЛМКП «Львівтеплоенерго» до нього, аргументуючи це тим, що відповідно до протоколу №3/07 загальних зборів ЖБК №38 від 05.06.2007 року прийнято рішення про облаштування надбудови шостого поверху по АДРЕСА_2 , в подальшому було з`ясовано і станом на момент подання заперечення на позовну заяву є збудований шостий і сьомий поверх над його квартирою, оскільки усі будівельні роботи проводилися без відповідних дозволів господарським способом і станом на той момент є для нього уже доконаним фактом, його квартиру було фактично зруйновано, проживати у цій квартирі є неможливим, а відтак квартиру за її цільовим призначенням користуватись не може.

Окрім цього, відповідач посилається на експертний висновок №1279 від 24 грудня 2013 року, а також на те, що жодних договорів з позивачем він не укладав та у договірні відносини не вступав.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечили проти позову, вважають такий безпідставним, просять відмовити в задоволенні такого в повному обсязі.

Представник третьої особи з приводу позовних вимог поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ЖБК №2 від 21.01.2016 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_1 , який є власником цієї квартири, що ніким не оспорювалось в судовому засіданні.

Згідно з доданими представником позивача розрахунком заборгованості за центральне опалення, станом на момент подання позову становила 3582,84 грн., 3% річних 44,92 грн., інфляційні витрати 355, 44 грн., станом на 31.05.2017 така заборнгованість становила 11372,70 грн., 3% річних 191,53 грн. та інфляційні витрати 927,67 грн., станом на 01.12.2019 24999,87 грн., 3% річних 458,77 грн., інфляційні 828, 18 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.05.2016 року скасовано судовий наказ №465/1429/16-ц, провадження №2-н/465/197/16 Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2016 року по справі за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат на суму 3983, 20 грн. та судовий збір 689 грн.

Також сторонами не оспорюється, що квартиру АДРЕСА_1 використовувати за призначенням в період за який позивач просить стягнути заборгованість було не можливо, що також підтверджується висновком експерта №1279 від 24.12.2013, який надавався в рамках цивільної справи №465/9577/12 за позовом відповідача до ЖБК №38 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Як вбачається з листа №01-344 від 14.05.2015 ЛМКП «Львівтеплоенерго» погоджено ОСОБА_1 здійснення тимчасового відключення нагрівальних приладів системи централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_1 до моменту приведення квартири у експлуатаційний стан за умови виконання наступних умов: через ліцензовану проектну організацію виготовити опитувальний лист споживача теплової енергії на житловий будинок вцілому в тому числі з визначенням максимального теплового навантаження на потреби опалення квартири АДРЕСА_4 та надати його у Групу технічних погоджень (кім АДРЕСА_5 ); відключення нагрівальних приладів виконати з влаштуванням осьових замикаючих ділянок існуючих трубопроводів системи опалення; здійснити утеплення транзитних стояків системи опалення, що проходять через квартиру. Роботи виконувати у між опалювальний період ліцензованою монтажною організацією.

З долучених представником відповідача відомостей про оплату та нарахування за централізоване постачання холодної води та віодовідведення у кВ. АДРЕСА_1 вбачається, що жодних нарахувань з липня 2008 року не здійснювалось.

Так, відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630 та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

9 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до пункту 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 та п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий.

Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ від 30.10.2013р. по справі № 6-59-ис13).

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Відтак, на думку суду неможливість використовувати квартиру за призначенням не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання, оскільки відповідач не позбавлений можливості на звернення з відповідним позовом до осіб, які є винними в доведенні його квартири до непридатного для проживання стану.

Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплату, права та відповідальність споживачів в виконавців цих послуг визначено «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630.

У відповідності до вимог ст. 68, та ч.1 ст. 162 ЖК України, наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 20 Правил, плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Таким чином, згідно вказаних норм закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК країни, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачеві, останній такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату не проводив, чим порушив ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 1.1 Договору.

Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.1.1 Договору відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, розмір 3% річних та інфляційних сторонами в судовому засіданні не оспорювався.

Суд не бере до уваги покликання відповідача та його представника з приводу звернення ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», щодо відключення нагрівальних приладів у квартирі АДРЕСА_4 , як на підставу відмови у позові, з огляду на наступне.

Як вбачається з листа №01-344 від 14.05.2015 ЛМКП «Львівтеплоенерго» погодження здійснення тимчасового відключення нагрівальних приладів системи централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_1 до моменту приведення квартири у експлуатаційний стан за умови виконання наступних умов: через ліцензовану проектну організацію виготовити опитувальний лист споживача теплової енергії на житловий будинок вцілому в тому числі з визначенням максимального теплового навантаження на потреби опалення квартири АДРЕСА_4 та надати його у Групу технічних погоджень (кім АДРЕСА_5 ); відключення нагрівальних приладів виконати з влаштуванням осьових замикаючих ділянок існуючих трубопроводів системи опалення; здійснити утеплення транзитних стояків системи опалення, що проходять через квартиру. Роботи виконувати у між опалювальний період ліцензованою монтажною організацією.

Однак, відповідачем зазначених вище вимог не було дотримано. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що причиною невиконання таких була надзвичайно висока вартість виготовлення необхідних документів для подальшого відключення таких послуг, що в 2015 році значного перевищувало розмір комунальних послуг за які відповідач мав би фактично оплачувати, відтак вказане було економічно недоцільно.

Разом з тим, відповідачем всупереч ст.81 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказів того, що він дійсно звертався в проектну організацію і отримав підтвердження вартості таких робіт, суду не надано, як і не надано відповідного акту про відключення таких послуг за участю представників власника будинку ЖБК №38, монтажної організації та ЛМКП «Львівтеплоенерго».

З приводу заяви про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідача 24999,87 грн., яка подана представником позивача 15.01.2010 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважним. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Разом з тим, подаючи заяву про збільшення позовних вимог, представник позивача з заявою про поновлення строку на її подання до суду не звертався, відтак така на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК залишається судом без розгляду, що не позбавляє позивача в подальшому звернутись до суду з такою вимогою.

У відповідності до розміру стягуваної суми заборгованості підлягає відшкодуванню сплачена сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст.162 ЖК України, ст. 257 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 11372,70 гривень, 3% річних 191,53 гривень, інфляційні витрати 927,67 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 1600,00 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», юридична адреса: м. Львів, вул. Д.Апостола,1, МФО 325796, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Марків Ю.С.