Ухвала

02 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 613/995/15-ц

провадження № 61-5197ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просили визнати недійсними договори дарування нерухомого майна, а саме: 3/4 частини кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; застосувати наслідки недійсності правочинів, а саме договорів дарування нерухомого майна.

Богодухівський районний суд Харківської області рішенням від 23 вересня 2019 року позов задовольнив. Визнав недійсним договір дарування від 15 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на 3/4 частки будівлі кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., та зареєстрований в реєстрі за № 2016. Визнав недійсним договір дарування від 15 червня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., та зареєстрований в реєстр/і за № 2018. Застосував до договору дарування 3/4 часток будівлі кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , від 15 червня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 2016, наслідки недійсності правочину, а саме: повернути у власність попереднього власника ОСОБА_1 3/4 частки будівлі кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Застосував до договору дарування 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , від 15 червня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 2018, наслідки недійсності правочину, а саме: повернути у власність попереднього власника ОСОБА_1 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судово-технічної експертизи документів у розмірі 1 980 грн. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на проведення судово-технічної експертизи документів у розмірі 4 576 грн. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Харківський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2020 року рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року змінив в частині мотивів та розподілу судових витрат. Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судово-технічної експертизи документів по 990 грн з кожної. Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на проведення судово-технічної експертизи документів в сумі по 2 288 грн з кожної. Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір по 121,80 грн з кожної.

17 березня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у липні 2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становила 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 218 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку за дві вимоги немайнового характеру (визнання недійсними двох договорів дарування) становить 974,40 грн (243,60 грн х 2 х 200 %).

Згідно з наданою квитанцією від 16 березня 2020 року № 97020 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 487,20 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід доплатити суму судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 487,20 грн (974,40 грн - 487,20 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 487,20 грн має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.

У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Разом із цим, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев