Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Мохова Є.І.,

при секретарі - Сотченко В.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,99 га, кадастровий № :03:000:3160, розташованої на території Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серія II-ДН № 071694, виданого на підставі рішення Старогнатівської сільської ради № 128 від 28.04.2001 року. За життя, ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори 17.11.1994р. реєстр № 5-4135, яким заповідала все майно, яке буде належати їй на час смерті позивачеві. Позивач вважає, що спадщину вона прийняла, подавши заяву до Тельманівської державної нотаріальної контори. Була відкрита спадкова справа, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру від 09.09.2020р. На даний час у звязку із проведенням АТО територія Тельманівського району є частково окупованою та Тельманівська державна нотаріальна контора перемістилась на територію України, але документи контори не були перевезені та зберігаються у архіві Тельманівської нотаріальної контори, який розташований у смт. Тельманове Тельманівського району Донецької області, що на даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території. У звязку з цим нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, про що їй було видано постанову нотаріуса від 09.09.2020р про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з цим, просить визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник Старогнатівської сільської ради у судове засідання не з`явився, є належним чином сповіщеним про час та дату розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, погодився із позовними вимогами.

Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін та відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджуєтся свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 20.08.2013 виконкомом Старогнатівської сільської ради Тельманівського району Донецької області.(а.с.14).

Після смерті останньої, залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,99 га, кадастровий № :03:000:3160, розташованої на території Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю серія 11-ДН № 071694, виданого на підставі рішення Старогнатівської сільської ради № 128 від 28.04.2001 року(а.с.12).

У позовній заяві позивачка вказує, що вона звернулась до нотаріальної контори, але отримала відповідь про неможливість здійснення нотаріальної дії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Статею 67 того ж з Закону, що визначає порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно ст.69 того ж Закону, можлива за умови перевірки нотаріусом або в сільських населених пунктах посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_2 . У звязку з тим, що на теперішній час архів Тельманівської державної нотаріальної конториї залишився за попереднім місцезнаходженням контори та документи контори перевезені не були, та вони залишилася на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, тому нотаріус відмовляється видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, оскільки не має можливості перевірити коло спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України (в редакції від 27.09.2014) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За вищевказаних обставин суд визнає за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 5,99 га, кадастровий № :03:000:3160, розташованої на території Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223 ЦК України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 252, 253, 263,264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 5,99 га, кадастровий № :03:000:3160, розташованої на території Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 221/6294/20 в архіві Волноваського районного суду, Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Є.І.Мохов