ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1653/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/4620/20 Категорія: 304070000 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2020 року у справі за позовом ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів та обґрунтував його тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси, в тому числі надає послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки у вказаному будинку встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

В квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У цій квартирі зареєстровано три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Із ОСОБА_1 28 березня 2013 року було підписано Договір № 409/6 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. Договір укладено на один рік. Згідно п. 31 договору він вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Оскільки таких заяв сторонами не подавали, тому договір №409/6 є дійсним на час розгляду справи.

Проте, відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 березня 2020 року складає 38531,35 грн., що підтверджується листом - розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 9 262 грн. 94 коп. та 3 % річних, що становить 2 208 грн. 93 коп.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 38 531 грн 35 коп., інфляційну складову боргу - 9 262 грн. 94 коп., 3% річних 2 208грн. 93 коп., а всього 50 003 грн. 22 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги гарячого водопостачання у розмірі 4 583,23 грн., та судовий збір у розмірі 189,18 грн., а всього 4 772,41 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Судом вказано на те, що хоча у відповідачів і відсутні радіатори тепла внаслідок їх пориву, в даному випадку немає самовільного відключення від системи централізованого теплопостачання з боку відповідачів, оскільки споживачі зверталися до суду з метою відновлення теплопостачання у квартирі, тобто з боку відповідачів відсутня бездіяльність у вигляді невжиття заходів щодо відновлення теплопостачання.

Натомість, позивачем не надано відомостей, які саме ним вживалися заходи для відновлення централізованого опалення відповідної якості, а рахунки за опалення позивачем нараховані у повному обсязі, як для житлового приміщення, в якому встановлені радіатори.

Вказана обставина не була врахована постачальником в ході підготовки розрахунку заборгованості, в зв`язку із чим розмір заборгованості та кількість наданих послуг, заявлений у позові, суд вважав недоведеним належними та допустимими доказами, а позовні вимоги в цій частині залишив без задоволення.

Враховуючи те, що у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за опалення відмовлено в повному обсязі, позовні вимоги про стягнення інфляційний втрат та 3% річних, які є видами цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання основного грошового зобов`язання, залишено без задоволення.

Натомість, суд констатував, що відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами відсутність або часткове погашення заборгованості за постачання гарячої води, яка складає 4583,25 грн. Разом із тим, визнав неможливим обрахувати інфляційні витрати та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України на дану заборгованість за постачання гарячої води, оскільки в розрахунках вона зазначена сумарно із заборгованістю за опалення.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Доводи скарги зводяться до того, що споживачі в установленому законом порядку не відмовлялися від отримання житлово-комунальних послуг та фактично ними користувалися. Оспорюючи об`єм наданих послуг, якість надання таких послуг постачальником та заявлену суму заборгованості, відповідачами до суду не надано належних та допустимих доказів, зокрема актів-претензій, на підтвердження своїх заперечень.

Крім того, апелянт наголосив на тому, що постачальник виконав свої зобов`язання щодо підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Посилаючись на такі доводи, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не об`єктивно, неповно і не всебічно розглянув справу, порушив норми матеріального та процесуального права, допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою 26.12.2019 №28351-01-21.

Між ПАТ «Черкаськехімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» та ОСОБА_1 28 березня 2013 року було підписано Договір № 409/6 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Договір укладено на один рік. Оскільки жодна із сторін не заявила про його розірвання, договір є чинним в силу п.31 договору.

З матеріалів справи вбачається, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом статті 526 ЦК цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до п.1 договору від 28 березня 2013 року обов`язком виконавця є надання споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а обов`язком споживача - своєчасно оплачувати вказані послуги.

Згідно з п.16 договору споживач має право на зменшення розміру плати в разі ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів споживання (п.п. 4) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг протягом установленого Кабінетом Міністрів України строку (п.п.5); звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт (п.п.13).

Зазначеним правам споживача кореспондують обов`язки виконавця, передбачені в п.19 договору та встановлена відповідальність сторін за невиконання обов`язків (п. 20-21).

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти аргументів позивача щодо виконання ним умов договору в частині надання послуг з централізованого опалення, відповідачі посилалися на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси в справі 2-2919/11 від 13 липня 2011 року, яким встановлено факт прориву радіаторів у квартирі відповідачів, зняття радіаторів у вказаній квартирі та відсутність теплопостачання станом на час розгляду справи.

Вказаним рішенням комунальне підприємство «Соснівську СУБ» зобов`язано провести роботи по встановленню належного теплопостачання по стояку кв. АДРЕСА_4 а Черкаську міську раду виділити кошти комунальному підприємству з міського бюджету на проведення робіт по встановленню належного теплопостачання у вказаній квартирі.

Сторони визнали наявність такого рішення суду. Дані про його виконання в матеріалах справи відсутні. Отже твердження відповідачів про не встановлення до цього часу радіаторів у квартирі та відновлення належного теплопостачання нічим не спростовано.

Районним судом вірно зазначено, що відповідачі зверталися до суду з метою відновлення теплопостачання у квартирі, та обгрунтовано прийшов до висновку, що з боку відповідачів відсутня бездіяльність у вигляді невжиття заходів щодо відновлення теплопостачання у вказаній квартирі.

Натомість, теплопостачальник, позивач по справі, не спростував наданий відповідачами доказ, вказуючи на недотримання ними порядку відключення від мережі централізованого теплопостачання та факту ненадання йому послуг.

Звернення відповідачів до суду з метою відновлення теплопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , та наявність невиконаного рішення суду, яким зобов`язано винні сторони відновити теплопостачання у квартиру, виключає можливість визнання судом факту самовільного відключення споживачів від теплопостачання.

Крім того, колегія суддів враховує, що підписання договору № 409/6 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води 28 березня 2013 року після ухвалення рішення районного суду у справі 2-2919/11 свідчить про намір споживачів щодо користування послугами ПАТ «Черкаськехімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», а не про намір самовільного відключення та відмови від користування від послуг з теплопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України від 24 червня 2004 року № 1857-IV «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту ст.ст. 20, 21 вказаного Закону вбачається, що оплата споживачем здійснюється тільки за отримані житлово-комунальні послуги.

Це також передбачено і укладеним між сторонами договором № 409/6 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води.

По справі не доведено отримання відповідачем належних послуг з теплопостачання.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 141, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді