КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/6023/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/9825/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивачі ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3

Державний реєстратор приватний нотаріус

Київського міського нотаріального округу

Анохіна Вікторія Михайлівна

Державний реєстратор приватний нотаріус

Київського міського нотаріального округу

Ковальчук Сергій Павлович

Подчернов Олександр Миколайович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_4 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни, державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в :

у квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідачів, у якому просили визнати протиправними дії ОСОБА_3 та державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Анохіної В.В. щодо реєстрації права власності на квартиру, яка належить їм на праві власності; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Анохіної В.М. від 07.04.2016 за реєстраційним номером: 16415299 про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. від 29.09.2016, індексний номер: 31632720 про реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_5 .

В обґрунтування позову зазначали, що 10.06.2014 між ТОВ «Каса народної допомоги», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, цим договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №1006002/000-КФІ/14 від 10.06.2014 на суму 130 000 грн, зі строком повернення боргу по 10.06.2015.

30.01.2015 між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3001001/000-КФІВ/15 на суму 150 000 грн строком з 30.01.2015 по 10.03.2015.

18.06.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видана заставна, серія НОМЕР_1 на ім`я ТОВ «Каса народної допомоги». Розмір основного зобов`язання на дату видачі заставної складає 280 000 грн.

04.04.2016 заставна передана ОСОБА_3 . Стан заборгованості на дату передачі заставної за основним зобов`язанням складав 391 500 грн. ТОВ «Каса народної допомоги» 05.04.2016 повідомило ОСОБА_2 про передачу заставної, внаслідок чого кредитором по всіх їхніх зобов`язанням за кредитним договором та договором іпотеки стає ОСОБА_3 , і з цього моменту всі платежі за кредитних договором їм необхідно здійснювати на його користь.

07.04.2016 Державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. за заявою ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за реєстраційним номером: 16415299 прийняте рішення провести державну реєстрацію права власності на спірну квартиру з реєстраційним номером 00 за ОСОБА_3 .

Вважають, що таке рішення прийнято з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», з порушенням процедури вчинення реєстраційної дії щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки вони не отримували жодних повідомлень та письмових вимог від іпотекодержателя відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку»; договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на квартиру з іпотекодержателем не укладали, згоду на відчуження предмету іпотеки не надавали. Крім того, порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

29.09.2016 приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31632720, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 . Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2016, номер запису про право власності: 16649145, підставою для виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 29.09.2016. Приватний нотаріус повинен був перевірити правомірність набуття права власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру, проте таких дій не вчинив.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не надано правової оцінки доводам позивачів про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державними реєстраторами прийнято з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п. 61 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Суд не врахував, що на дату передачі заставної іпотекодержатель не направляв іпотекодавцю і боржникові вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору. Відповідачем не надано доказів отримання ними письмової вимоги про усунення порушень умов договору. Крім того, повідомлення про передачу заставної ОСОБА_3 вручено ОСОБА_2 05.04.2016, а вже через день, 07.04.2016 прийнято рішення про реєстрацію квартири за новим власником. Вважає помилковим посилання суду на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.09.2018 де встановлено факт направлення письмової вимоги іпотекодавцю та боржнику в якому вказано, що ТОВ «Каса народної допомоги» виконала вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Суд не врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 11.04.2017 у справі № 822/864/15, від 12.04.2017 у справі № 822/862/15, від 11.04.2017 у справі № 21-1458а16.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2014 між ОСОБА_2 та ТОВ «Каса народної допомоги» укладено кредитний договір № 1006002/000-КФІ/14, відповідно умов договору останній отримав кредит на загальну суму 130 000 грн на розвиток підприємницької діяльності, під 48 % річних зі строком повернення коштів до 10.06.2015.

10.06.2014 для забезпечення виконання умов кредитного договору між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № П1 1006002/000-КФІ/14.

10.06.2014 між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4196.

Відповідно до п.1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності у рівних частках.

30.01.2015 між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3001001/000-КФІВ/15, відповідно до якого надано кредит на суму 150 000 грн на розвиток підприємницької діяльності строком з 30.01.2015 по 10.06.2015, під 36 % річних.

30.01.2015 для забезпечення виконання умов кредитного договору між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № ПІ 3001001/000-КФІВ/15.

18.06.2015 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Каса народної допомоги» укладена заставна, серія АА № 000399. Стан заборгованості на дату передачі: залишок боргу за основним зобов`язанням 319 500 грн.

04.04.2016 між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_3 укладено договір № 1006002/000-КФІ/14/КЗ купівлі-продажу заставної. Предмет договору, відповідно до п. 1.1 та п. 1.2. - продавець зобов`язується шляхом здійснення передавального напису (індосаменту) передати у власність покупця (продати), а покупець зобов`язується прийняти (купити) заставну (борговий цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов`язанням). Покупець зобов`язується прийняти у свою власність Заставну та сплатити продавцю визначену договором суму коштів. Заставна засвідчує безумовне право її власника на отримання від боржника виконання його зобов`язань за кредитним договором, а в разі невиконання таких зобов`язань - право звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,90 кв м, та належить боржнику ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності.

07.04.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. за заявою ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за реєстраційним номером: 16415299, проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру з реєстраційним номером 00 за суб`єктом: ОСОБА_3

29.09.2016 згідно договору купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за №9 079, спірна квартира відчужена ОСОБА_5

29.09.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру з реєстраційним номером 00 за ОСОБА_5 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі як іпотекодавці надали згоду на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань. Суд вказав, що право власності на спірну квартиру до нового власника перейшло у відповідності до порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» від 25.12.2015 № 1127, а державний реєстратор, під час вчинення відповідних дій, діяв в межах норм чинного законодавства України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За матеріалами справи встановлено, що 10.06.2014 між ТОВ «Каса народної допомоги» та позивачами укладено договір іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватися шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому договорі.

У разі порушення умов основного договору та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушених основних зобов`язань у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України (п.5.4 договору).

У п. 6.4 договору викладено умови, за яких іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб, а саме направлення письмової вимоги із зазначенням змісту зобов`язання, сплив тридцятиденного строку, залишення іпотекодавцем протягом цього строку зобов`язань, передбачених у вимозі невиконаними, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон 1952-IV)державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до п. 57 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні ОСОБА_3 , ні державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. не надано доказів про те, що на час вчинення реєстраційної дії щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 позивачам була направлена вимога про усунення порушень та сплив тридцятиденний строк для виконання такої вимоги.

У матеріалах справи міститься лише повідомлення від 05.04.2016, направлене боржнику про те, що заставна 04.04.2016 передана ОСОБА_3 внаслідок чого кредитором по всіх зобов`язаннях за кредитним договором і договором іпотеки стає ОСОБА_3 і всі платежі необхідно здійснювати на користь нового кредитора. У цьому повідомленні зазначено реквізити нового кредитора.

Дане повідомлення не містить ні вимоги про необхідність погашення заборгованості, ні розміру заборгованості, не встановлено строку для погашення заборгованості та відповідно відсутнє попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не погашення боргу.

Матеріали справи не містять письмової вимоги нового кредитора ОСОБА_3 ні боржнику, ні іншому іпотекодавцю із зазначенням змісту зобов`язання, строку його виконання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Умови договору іпотеки при зміні кредитора залишаються незмінними для нового кредитора.

Рішення про державну реєстрацію, за яким спірна квартира була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. 07.04.2016, тобто через три дні після зміни кредитора у зобов`язанні, що вже саме по собі свідчить про недотримання тридцятиденного строку, який надається для виконання зобов`язання та який передбачений п. 5.4, п. 6.4 договору іпотеки, п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом ст. 10 Закону № 1952-IV та 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, державний реєстратор перевіряє як факт наявності правочину щодо можливості задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, так і факт направлення письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та за наявності таких документів вчиняє реєстраційну дію лише після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання вимоги боржником чи іпотекодавцем.

За відсутності доказів про направлення письмової вимоги боржнику та іпотекодавцю та спливу 30 - денного строку після вручення такої вимоги висновки суду про те, що державна реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 проведена без порушень закону є помилковими.

Посилання суду на висновки, викладені у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2018 також не можна визнати правильними.

З рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2018 (справа № 754/11577/16-ц) вбачається, що суд встановив, що ТОВ «Каса народної допомоги» виконала вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надсилання письмової вимоги про усунення порушення. Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб вчинено ОСОБА_3 , а не ТОВ «Каса народної допомоги». Будь - яких обставин про те, що ОСОБА_3 направляв іпотекодавцю та боржнику вимогу із зазначенням розміру заборгованості, строку її погашення, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги рішенням не встановлено та такі докази відсутні і у матеріалах даної справи.

Відтак посилання суду першої інстанції на те, що факт направлення вимоги боржнику та іпотекодавцю встановлено у вищезазначеному рішенні суду не відповідає змісту цього рішення.

Не можна погодитися і з висновком суду першої інстанції про те, що під час постановлення вищезазначеного рішенням перевірялися судом обставини щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем, а тому ці обставини не підлягають встановленню у даній справі, оскільки предметом спору у справі № 754/11577/16-ц було визнання недійсними кредитних договорів, договорів поруки, договору іпотеки та договору купівлі - продажу заставної. Питання дотримання законності при зверненні стягнення на спірну квартиру та законність реєстрації права власності на цю квартиру за ОСОБА_3 не було предметом розгляду у справі № 754/11577/16-ц, а тому висновки суду не можуть братися до уваги при розгляді даної справи, як такі, що мають преюдиційну силу.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в частині скасування рішення державного реєстратора від 07.04.2016 про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 .

В іншій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 поновлюються права та інтереси позивачів і окремого визнання дій ОСОБА_3 та державного реєстратора протиправними не вимагається.

Частиною 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відсутність даних про вручення вимоги боржнику та іпотекодавцю про погашення заборгованості не свідчить про те, що ОСОБА_3 чи державний реєстратор вчинили дії щодо протиправного позбавлення права власності позивачів на житло, оскільки законом визначено судовий порядок вирішення спору у разі, якщо боржник чи іпотекодатель не згодний з рішенням державного реєстратора.

Крім того, позивачі не оспорюють наявність заборгованості по кредитним договорам та право іпотекодержателя у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки, а лише оспорюють обставини передчасної реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, без направлення їм письмової вимоги про усунення порушення та спливу встановленого договором та законом строку для виконання такої вимоги.

Колегія суддів відхиляє доводи позивачів про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014, оскільки даний Закон регулює питання щодо примусового стягнення на нерухоме житлове майно, яке є предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

З кредитних договорів вбачається, що кредит надавався на розвиток підприємницької діяльності, а не на споживчі цілі, та кредит надавався у грошовій одиниці гривні.

Не підлягають задоволенню і вимоги про скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 , оскільки така державна реєстрація проведена на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 29.09.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з частковим задоволення позову судовий збір підлягає стягненню з відповідачів Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. та ОСОБА_3 по 480,25 грн на кожного з позивачів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни від 07 квітня 2016 року за реєстраційним номером 16415299 про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, що розташована АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_3 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни на користь ОСОБА_1 по 480,25 грн судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни на користь ОСОБА_2 по 480,25 грн судового збору з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 06.10.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик