ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року

м.Харків

справа №628/31/20

провадження №22-ц/818/2401/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Куп`янське відділення Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» Куп`янське відділення Дворічанська дільниця

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куп`янського відділення Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» Куп`янське відділення Дворічанська дільниця про скасування рішення про донарахування заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2020 року під головуванням судді Шиховцової А.О., -

в с т а н о в и в:

08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Куп`янського відділення ПАТ «Харківгаз», ТОВ «Харківгаз Збут» Куп`янське відділення, про скасування рішення про донарахування заборгованості.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2020 позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2020 року та передати справу для продовження розгляду до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зазначає, оскільки на виконання ухвали від 13 січня 2020 року ним було подано заяву про усунення недоліків, тому суд безпідставно визнав неподаною його позовну заяву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Куп`янського відділення ПАТ «Харківгаз», ТОВ «Харківгаз Збут» Куп`янське відділення, про скасування рішення про донарахування заборгованості.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2020 року дана позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, з підстав того, що позивачем у позовній заяві не конкретизовано зміст позовних вимог, яке саме рішення, його реквізити (назва, номер та дата), ким саме прийнято таке рішення і які саме позовні вимоги відносяться до кожного з відповідачів; не вірно обрано коло учасників справи; не додана копія судового рішення за результатами розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову; позивач, викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги не у повній мірі зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Ухвала Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2020 року отримана ОСОБА_1 16.01.2020 ( а.с. 23).

22 січня 2020 року ОСОБА_1 до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області була надана заява про усунення недоліків позовної заяви.

В заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначено, що у цьому позові помилково зазначено, що відповідачем є Куп`янське відділення ПАТ «Харківгаз», оскільки належним відповідачем по справі має бути Куп`янська філія ПАТ «Харківгаз» ; щодо коду ЄДРПОУ, який зазначений у позовній заяві, то відповідно до положення про Куп`янську філію ПАТ «Харківгаз», то відповідна філія не є юридичною особою, стосовно місцезнаходження другого відповідача ТОВ «Харківгаз Збут», то у позивача немає інформації про точне місцезнаходження даного відокремленого підрозділу, щодо наведення реквізитів рішення, яке підлягає скасуванню, то позивач вважає, що заборгованість була донарахована за рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 23.04.2019 , а відтак має бути скасовано саме це рішення АТ «Харківгаз», яке зафіксовано у формі протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив прийняти до провадження позовну заяву, відповідачами по даній справі вважати Куп`янську філію АТ «Харківгаз» та ТОВ «Харківгаз Збут», позовні вимоги розглядати в наступній редакції: «скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Куп`янської філії АТ «Харківгаз» 23.04.2019, яке викладене у формі протоколу про донарахування заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 15 650,35 грн.».

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2019 року встановлено, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху виконані не в повному обсязі.

Ухвала Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2019 року обґрунтована тим, що позивачем не усунені недоліки позовної заяви, з огляду на те, що змінюючи найменування відповідачів та їх місцезнаходження, а також зміст позовних вимог (прохальну частину), ОСОБА_1 повинен був подати до суду уточнену позовну заяву, яка має відповідати положенням ст. 175 ЦПК України, в якій вірно б зазначив найменування сторін по справі та зміст позовних вимог. Та відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви (уточненої позовної заяви) її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів. Також, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви (уточненої позовної заяви) всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (уточнені позовні вимоги).

Крім того, додана до заяви про усунення недоліків копія ухвали суду від 28.12.2019 р. про забезпечення позову до подання позовної заяви, не містить резолютивної частини прийнятого рішення та засвідчення.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

За змістом ст.13 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія апеляційного суду не погоджується з висновком судді щодо неусунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі від 13 січня 2020 року, внаслідок чого позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачу.

Так, на виконання вказаної ухвали, 22 січня 2020 року позивачем подана до суду заява із зазначенням відповідачів у справі та нової редакції позовних вимог, а також зазначено обставини, які перешкоджають надати докази на підтвердження обставин справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що питання про характер правовідносин, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами статей77 і 78 ЦПК України.

Питання про наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права суд повинен вирішувати під час розгляду справи, а уточнення позовних вимог суд може вирішити під час підготовчого засідання відповідно до статті 197 ЦПК України, зокрема може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи.

Крім того, згідно роз`яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що ст.ст.51-53 ЦПК України передбачена можливість та підстави заміни неналежного відповідача, залучення у справі третіх осіб.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На зазначене суддя першої інстанції уваги не звернув, та у порушення зазначених вище норм закону дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Також, колегія суддів враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод і далі кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 24 січня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а оскільки вирішення питань, передбачених ст. ст. 185-187 ЦПК України відноситься до повноважень суду першої інстанції, то вказана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням остаточного вирішення справи по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ст.379, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2020 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 06 квітня.2020 року.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук