Провадження № 22-ц/802/978/20 Категорія: 96 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Киці С. І., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р. С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представників заявника ОСОБА_2 , Зух К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник вказувала, що мати на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належне їй на день смерті майно заповіла своїм донькам: ОСОБА_1 та заінтересованій особі по справі ОСОБА_3 .

До складу спадкового майна увійшло в тому числі майно, яке спадкодавець за життя успадкувала за законом після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 26 лютого 2020 року вона та ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якого прийняла його дочка ОСОБА_6 , але не встигла оформити своїх спадкових прав.

Проте, нотаріус у зв`язку із неможливістю встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , як між батьком та донькою, відмовив у вчиненні нотаріальних дій.

У зв`язку з наявними розбіжностями, вона позбавлена можливості оформити спадкові права.

Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, заявник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника та її представників, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність осіб, щодо родинних стосунків яких заявник просила встановити факт, припинена у зв`язку з їх смертю, що виключає можливість встановити відповідність встановлення такого факту інтересам даних осіб, у зв`язку з чим вважав, що підстави для встановлення такого факту, відсутні.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернулася із вимогою про встановлення родинних відносин між особами: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , як між батьком та донькою.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з свідоцтв про смерть від 07 серпня 1998 року та від 28 травня 2019 року, на час розгляду справи, особи, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , щодо яких заявник ОСОБА_1 просила вирішити питання про їх родинні відносини, померли (а.с.11, 17).

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даною заявою, необхідність встановлення факту родинних відносин між вказаними померлими особами мотивувала тим, що це їй необхідно для оформлення прав на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Судом також встановлено, що цивільна та цивільна процесуальна правоздатність і дієздатність осіб, щодо родинних стосунків яких заявник просила встановити факт, припинена у зв`язку з їх смертю.

З огляду наведене, суд обґрунтовано вважав, що можливість встановити відповідність встановлення такого факту інтересам даних осіб, відсутня.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції встановивши, що факт, який заявник просила встановити між померлими особами, не породжуватиме юридичних наслідків і від встановлення цього факту не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, зокрема заявника по справі, дійшов правильного висновку про безпідставність поданої ОСОБА_1 заяви.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 про те, що ухвалене судом першої інстанції рішення є незаконним, оскільки встановлення вказаного факту необхідно їй для створення умов для здійснення нею майнових прав, фактично реалізації права на спадкування, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки законодавством не передбачено встановлення факту родинних відносин між померлими особами, тому що такий факт не породжуватиме юридичних наслідків, зокрема виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Інші наведені заявником в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, не спростовують правильних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: