Справа № 523/7220/20
Провадження № 2/496/1605/20
05 жовтня 2020 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пасечник М.Л.
за участю секретаря Дигуляр А.С.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна,
Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь безпідставно набуте майно в саме кошти у розмірі 8 245,26 грн. та судові витрати.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.11.2016 року об 11 год. 501 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), а саме ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з транспортним засобом « Daihatsu», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/1082/17 від 21.04.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте постановою Апеляційного суду Одеської області від 24.10.2018 року постанову Біляївського районного суду Одеської області №496/1082/17 від 21.04.2017 року було скасовано та провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях кладу адміністративного правопорушення.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/1083/17 від 26.04.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП не була застрахована.
Відповідач ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «Daihatsu», державний номерний знак НОМЕР_2 , повідомила позивача про настання ДТП, внаслідок чого було визначено розмір заподіяної шкоди та здійснено регламентну виплату відповідачу. Відповідно до Звіту №1679/17 встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daihatsu», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 31 091,04 грн., а ринкова вартість цього транспортного засобу становить 27 638,55 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт технічно не можливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно непоґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вартість КТЗ марки «Daihatsu», державний номерний знак НОМЕР_2 після ДТП становить 12 544,04 грн. Таким чином розмір регламентної виплати становить 15 094,51 грн. Відповідно до ст. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, таким чином розмір регламентної виплати склав 7 547,30 грн. Сума витрат на збір документів складає 698 грн. Оскільки провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тому відповідач, як власниця транспортного засобу «Daihatsu», державний номерний знак НОМЕР_2 , безпідставно отримала відшкодування, яке зобов`язана повернути відповідно до ст. 1212 ЦК України. Тому просять стягнути з відповідача на користь МТСБУ безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8245,26 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечував, щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання також не звився, належним чино повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року вбачається, що згідно протоколу, 05.11.2016 року об 11 год. 50 хв. ОСОБА_2 в с. Котовка Біляївського району Одеської області по вул. Іванова біля буд. №8 керуючи автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні обставини, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Daihatsu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24.10.2018 року, постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.04.2018 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасовано, а провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме 05.11.2016 року, об 11 год. 50 хв. ОСОБА_3 , в с. Котовка Біляївського району Одеської області по вул. Іванова біля буд. №8 керуючи автомобілем «Daihatsu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перед початком руху та зміною напрямку не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрите на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «Daihatsu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, що підтверджується Полісом №АЕ/7545632 від 21.07.2016 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів
07.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталося 05.11.2016 року, шляхом перерахування коштів на його особистий рахунок.
Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки Daihatsu Charade з номерним знаком НОМЕР_4 після ДТП та розміру регламентної виплати, встановлено, що розмір матеріального збитку складає 27 638,55 грн., вартість відновлюваного ремонту КТЗ буз урахування зносу 31 091,04 грн., розмір регламентної виплати становить 15 094,51 грн.
З довідки МТСБУ №1 від 13.12.2017 року розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, на яке має право ОСОБА_1 , складає 7 547,26 грн.
23 січня 2018 року МТСБУ прийняло наказ № 739 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_1 у розмірі 7 547,26 грн.
З наведеного вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу страхового відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч.1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Згідно ч. ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зі змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
На вимоги п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.
Вищевказане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України в постанові від 04.10.2017 року у справі № 6-1216цс17.
Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність вини ОСОБА_2 , а відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Оскільки обидва авто є джерелами підвищеної небезпеки, завдана шкода відшкодовується винною особою.
Таким чином, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 102 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд-
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна задовольнити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя М.Л. Пасечник