Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 761/31757/18

провадження № 61-22527св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімонін Олександр Олексійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року у складі судді Фролової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Лівінського С. В., Суханової Є. М., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича та просила визнати незаконним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року в частині, що стосується її, зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна О. О. віднести акцептовані нею кредиторські вимоги у розмірі 495 862, 18 грн до четвертої черги погашення акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк».

В обґрунтування позову посилалася на те, що протягом 2015-2017 років вона уклала з Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк») ряд договорів строкового вкладу у банківських металах. 24 квітня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

23 червня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідачів з метою отримання вкладів. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року її вимоги включено до сьомої черги кредиторів. Вважає таке рішення неправомірним, оскільки укладала договори вкладу з банком як фізична особа, зверталася до відповідачів із заявою про включення до реєстру кредиторів як фізична особа, характер її вимог - договірний, а не фіскальний. Крім того, як слідує з довідки, наданої відповідачем, її вимоги акцептовані відповідачами у сумі 495 862, 18 грн, що є більшим 10 гривень, не є вимогами НБУ, що виникли на підставі договору рефінансування, чи іншими вимогами НБУ.

Відтак, віднесення її кредиторських вимог до сьомої черги кредиторів є безпідставним, а рішення відповідачів № 4077 від 11 вересня 2017 року незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності позовних вимог та відсутності правових підстав для віднесення вимог ОСОБА_1 до четвертої черги кредиторів.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року і постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що суди помилково зарахували її вимоги до сьомої черги кредиторів, оскільки вона уклала договори вкладу з банком як фізична особа, не є юридичною особою, не є органом, що заявляє вимоги до банку зі сплати податків і зборів, характер її вимог - договірний, а не фіскальний. Згідно договорів банківського вкладу вона як фізична особа здійснювала вклади дорогоцінними металами в грошовому еквіваленті, відповідачі відповідно до довідки акцептували та визнали її вимоги в грошовому еквіваленті.

Помилковими є висновки судів, що передані нею банку метали не є вкладом, оскільки об`єктом договору банківського вкладу (депозиту) є грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку під процент або дохід в іншій формі і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва.

29 січня 2020 року справа № 761/31757/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» Тімонін О. О. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направили відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що протягом 2015-2017 років між ОСОБА_1 та ПАТ «Діамантбанк» було укладено ряд договорів строкового вкладу в банківських металах:

- договір строкового вкладу в банківських металах № 16-09-13-000881 від 13 вересня 2016 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-10-25-001015 від 25 жовтня 2016 року масою вкладу 64,30 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-10-11-000986 від 11 жовтня 2016 року масою вкладу 64,30 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-08-30-000853 від 30 серпня 2016 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах № 15-08-31-001119 від 31 серпня 2015 року масою вкладу 3,7 тройських унцій банківського металу золота 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_6 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_7 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-10-05-000964 від 05 жовтня 2016 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_8 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-09-07-000858 від 07 вересня 2016 року масою вкладу 48,23 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_9 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-11-15-001068 від 15 листопада 2016 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_10 ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-12-06-001108 від 06 грудня 2016 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_11 в ПАТ «Діамантбанк» поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №16-02-01-000218 від 01 лютого 2016 року масою вкладу 5,3 тройських унцій банківського металу золота 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_12 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_7 в ПАТ «Діамантбанк»;

- договір строкового вкладу в банківських металах №17-03-10-000251 від 10 березня 2017 року масою вкладу 32,15 тройських унцій банківського металу ХАG 999 проби. Вкладний рахунок № НОМЕР_13 в ПАТ «Діамантбанк», поточний металевий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Діамантбанк».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2017 року № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24 червня 2017 року по 23 червня 2019 року включно, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Тімоніна О. О. уповноваженою особою Фонду.

Відповідно до довідки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію приватного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна О. О., виданої ОСОБА_1 , в ПАТ «Діамантбанк» були відкриті рахунки і станом на 31 серпня 2017 року залишок коштів становить: НОМЕР_14 залишок на 31 серпня 2017 року 32.16 ХАG (тридцять дві цілих шістнадцять сотих тройських унцій срібла); НОМЕР_13 залишок на 31 серпня 2017 року 64.40 ХАG (шістдесят чотири цілих сорок сотих тройських унцій срібла); НОМЕР_6 залишок на 31 серпня 2017 року 3.70 ХАU (три цілих сімдесят сотих тройських унцій золота); НОМЕР_12 залишок на 31 серпня 2017 року 5.30 ХАU ( п`ять цілих тридцять сотих тройських унцій золота); НОМЕР_5 залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 ХАG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); залишок на 31 серпня 2017 року 48.23 ХАG (сорок вісім цілих двадцять три сотих тройських унцій срібла); НОМЕР_1 залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 ХАG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 ХАG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); НОМЕР_4 залишок на 31 серпня 2017 року 64.30 ХАG (шістдесят чотири цілих тридцять сотих тройських унцій срібла); залишок на 31 серпня 2017 року 64.30 ХАG (шістдесят чотири цілих тридцять сотих тройських унцій срібла); НОМЕР_10 залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 ХАG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла).

Відповідно до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року, вимоги ОСОБА_1 акцептовані в сумі 495 862,18 грн та віднесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заявлені у цій справі позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування.

Спір про включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів і про стягнення за договором банківського вкладу коштів, сума яких перевищує граничну суму гарантованого державою відшкодування, є приватноправовим.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц (провадження № 14-180цс18), від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 (провадження № 11-151апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16 (провадження № 11-441апп18), від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 761/4442/17 (провадження № 14-444цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц (провадження № 14-653цс18), від 26 червня 2019 року у справі № 554/4702/18 (провадження № 14-250цс19).

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закону № 4452-VI) є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У відповідності до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з частиною другою статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом № 4452-VI.

Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2015 року в справі № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року в справі № 6- 1123цс16, від 12 квітня 2017 року в справі № 6-350цс17.

Законом № 4452-VI також визначено процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 52 Закону № 4452-VI до четвертої черги відносяться вимоги вкладників-фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку, включаються до сьомої черги (пункт 7 частини першої статті 52 Закону № 4452-VI).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Як вбачається з пункту 2 розділу 3 Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2017 року № 3711, до сьомої черги відносяться вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку, зокрема, вимоги вкладників та кредиторів - юридичних осіб за вкладами у банківських металах та вклади яких підтверджені ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Відтак діючим законодавством передбачено включення вимог вкладників за вкладами у банківських металах до сьомої черги кредиторів.

Окрім того, Законом України від 04 липня 2014 року № 1586-VII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи», який набув чинності 11 липня 2015 року, розширено перелік вкладів (коштів), які не відшкодовуються Фондом, (частину четверту статті 26 доповнено пунктом 10).

Пунктом 10 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах.

Таким чином, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах, оскільки такий вид вкладу не є грошовим зобов`язанням, що обумовлює відсутність поширення гарантій Фонду в частині відшкодування коштів за вкладом у банківському металі.

Встановивши відсутність правових підстав для віднесення кредиторських вимог ОСОБА_1 до четвертої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві та апеляційній скарзі, їм надана належна оцінка судами попередніх інстанцій та вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, і стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їхскасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов