КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6341/19 Головуючий у суді І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/824/9717/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

7 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувала Михайла Степановича щодо прийняття постанови про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову начальника Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сувала М.С. від 2 квітня 2019 року про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження № 39148783 і зобов`язати Святошинський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві закінчити виконавче провадження № 39148783, скасувати арешт та інші примусові заходи, які були застосовані в рамках даного виконавчого провадження.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що Святошинським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві здійснюється виконавче провадження № 39148783 з примусового виконання виконавчого листа № 369/1989/13-ц, виданого 25 липня 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 59 505 грн. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження заявник виявив, що це провадження здійснюється без будь-якої на те правової підстави, а саме: 16 лютого 2015 року державним виконавцем Євпатовою Т.Г. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, а 30 жовтня 2015 року - постанова про відновлення виконавчого провадження № 39148783 на підставі судового рішення. Тобто, виконавче провадження № 39148783 було відновлене, а постанова була направлена сторонам. Однак, у місячний строк з моменту відновлення виконавчого провадження виконавчий документ не пред`являвся до виконання. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 подав до відділу клопотання про закінчення виконавчого провадження № 39148783 та припинення всіх застосованих відносно нього обтяжень. 18 березня 2019 року державний виконавець Вітюк І.Д. за результатом розгляду зазначеного клопотання виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 13 частини першої статті 39, статті 41 Закону України «Про виконавче провадження». У подальшому, постановою начальника відділу Сувала М.С. від 2 квітня 2019 року про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження було скасовано постанову від 18 березня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 39148783. Заявник вважає дану постанову начальника Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києвінеправомірною та такою, що грубо порушує його права та свободи, а тому він змушений звернутися до суду зі скаргою з метою припинення примусового стягнення його майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 лютого 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії начальника Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сувала М.С. щодо прийняття постанови про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог закону та в межах наданих йому повноважень, викладені заявником обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами витребуваного виконавчого провадження, тому підстав для задоволення скарги немає.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального і неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що спірне питання полягає не у втраті виконавчого листа відділом, а в тому, що він не був пред`явлений стягувачем до виконання повторно у місячний строк з дня надходження їй постанови про відновлення виконавчого провадження відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження». В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, які об`єктивно вказували б на ті обставини, про які начальник відділу зазначає в оскаржуваній постанові, зокрема відсутня заява стягувача про примусове виконання виконавчого документа після відновлення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Вітюк І.Д. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Відзив стягувача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу боржника не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 24 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду справи колегією суддів встановлено, що в першому абзаці резолютивної частини ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 лютого 2020 року відсутні висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, хоча в мотивувальній частині ухвали суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Частинами першою, третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом статті 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У резолютивній частині ухвали повинні зазначатися висновки суду про задоволення клопотання (заяви, скарги) чи про відмову в його задоволенні повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Відповідно до статей 269 - 271 ЦПК України після проголошення судового рішення суд, що ухвалив його, не може, як правило, сам скасувати або змінити власне рішення. Тому, за загальним правилом, допущені недоліки судового рішення виправляються вищестоящим судом. Проте суд має ряд повноважень, передбачених цими положеннями, з усунення недоліків ухвалених ним рішень. Такими повноваженнями є виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні, ухвалення додаткового рішення або його роз`яснення.

За пунктом 1 частини статті 270 ЦК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно із частиною третьою статті 365 ЦПК України якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сувала М.С. щодо прийняття постанови про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,необхідно повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо заявлених вимог.

Керуючись статтями 270, 365, 381 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувала Михайла Степановича щодо прийняття постанови про перевірку законності матеріалів виконавчого провадження, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , повернути до Києво-Святошинського районного суду Київської області для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення протягом десяти днів з моменту надходження справи до суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній