СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-зз/759/53/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді П`ятничук І.В.

при секретарі Дрога Т.О.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві клопотання ОСОБА_1 , яке подано її представником ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту на квартиру, яка належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги обґрунтовано тим, що на спірну квартиру 03.11.2004 Першою Київською нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 03.07.2001 було накладено арешт в рамках справи за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 . А саме накладено арешт на житлові приміщення кв. АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_3 та майно ОСОБА_5 , що там знаходиться. Заявник стверджує, що спірна квартира ніколи не перебувала у власності ОСОБА_5 . Власником спірної квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.07.1994 року. Наявність обтяження позбавляє заявника права користування та розпорядження своїм майном, тому вона звернулась до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Як вбачається з договору купівлі-продажу № 5222 від 06.06.1994 року ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації, записано в реєстрову книгу за № 37925 11.07.1994 року.

Ухвалою Ленінградського районного суду м. Києва від 03.07.2001 року накладено арешт на житлові приміщення в кв. АДРЕСА_1 , кв. АДРЕСА_3 та майно ОСОБА_5 , яке там знаходиться.

Згідно інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.05.2020 квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 (рос. мова) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською універсальною товарною біржею 06.07.1994 за № 5222, зареєстрованого в Бюро 11.07.1994 за реєстровим № 37925.

Як вбачається з Єдиного реєстру заборон відчуження обёєктів нерухомого майна від 02.06.2020 року на квартиру АДРЕСА_1 03.11.2004 Першою Київською нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 03.07.2001 було накладено арешт, власник ОСОБА_5 .

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи викладене, оскільки право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 доведено письмовими доказами по справ і ніким не оспорюється, однак користуватися та розпоряджатися своїм майном вона не має можливості, так як на нього накладено арешт, а підстави для арешту майна на даний час відсутні, а тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання та необхідність зняття арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подано її представником ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення - задовольнити.

Арешт, накладений 03.11.2004 Першою Київською нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 03.07.2001 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя П`ятничук І.В.