Справа №498/645/20
Провадження по справі №2/498/254/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року смт. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Ткачук О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Козачінської Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2020 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 29.10.2005 року вона з ОСОБА_2 уклала шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №47. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини, поновлювати шлюбні стосунки не збирається, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем " ОСОБА_4 ». Тому, просить суд шлюб між нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №47, розірвати. Після розірвання шлюбу надалі її іменувати прізвищем " ОСОБА_4 ".

Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Майнового спору немає. На примирення не згодна, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, спору по розподілу майна немає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №47.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч.4 ст.110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження.

На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно.

За змістом ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 », що підтверджується її заявою.

На підставі ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, не бажають зберегти шлюб та сім`ю, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, зокрема, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 420,40 грн. та повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в розмірі 420,40 грн.

Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого нею при пред`явленні позову до суду, а саме: в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, згідно квитанції № 70 від 23.09.2020 року, виданої АТ «Ощадбанк», оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, які були понесені позивачем та документально підтверджені відповідним платіжним документом у вигляді квитанції, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

На підставі ст.ст. 12, 81, 263, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №47 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменувати прізвищем « ОСОБА_4 ».

Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишити проживати з матір`ю.

Повернути позивачу ОСОБА_1 сплачений нею згідно квитанції №70 від 23.09.2020 року, виданої АТ «Ощадбанк», МФО 300465 - судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі - 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі -420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Великомихайлівському районному відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великомихайлівський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

Суддя О.Л.Ткачук