1Справа № 335/6652/20 2/335/2118/2020
13 жовтня 2020 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Корягіної Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Наше місто», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У серпні 2020 року Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Наше місто», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що зареєстрований та фактично проживаю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується відміткою у паспорті і довідкою про реєстрацію місця проживання осіб. Однак, за адресою місця проживання позивача зареєстрований, але фактично не проживає більше шести місяців ОСОБА_2 . Факт не проживання Відповідача у справі підтверджується наступними документами:Акт про не проживання від 27.02.2020 року складеним за участю сусідів;Акт про не проживання від 24.03.2020 року складеним за участю сусідів;Акт про не проживання від 28.04.2020 року складеним за участю сусідів;Акт про не проживання від 25.05.2020 року складеним за участю сусідів;Акт про не проживання від 29.Об.2020 року складеним за участю сусідів; Акт про не проживання від 23.07.2020 року складеним житлово-експлуатаційною організацією комунальним підприємством «Наше місто» ЗМР.
Факт не проживання Відповідача за адресою місця реєстрації також, підтверджується не сплатою ним житлово-комунальних послуг, що підтверджується рахунком про оплату виставленим житлово- експлуатаційною організацією в якій графі «сплачено» вказано прочерк .
Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, в зазначеній квартирі не проживає та не з`являється, що порушує права позивача, як користувача квартири. В позові позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що заходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв`язку з чим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Представники третіх осіб КП «Наше місто», Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживаю за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім позивача, у кім. АДРЕСА_3 зареєстрований з 24.07.2003 року по теперішній час ОСОБА_2 (а.с. 21).
Факт того, що відповідач більше шести місяців не мешкає за адресою реєстрації підтверджується: Актом про не проживання від 27.02.2020 року складеним за участю сусідів;Актом про не проживання від 24.03.2020 року складеним за участю сусідів;Акт про не проживання від 28.04.2020 року складеним за участю сусідів;Актом про не проживання від 25.05.2020 року складеним за участю сусідів;Актом про не проживання від 29.Об.2020 року складеним за участю сусідів; Актом про не проживання від 23.07.2020 року складеним житлово-експлуатаційною організацією комунальним підприємством «Наше місто» ЗМР (а.с. 14-20). Факт не проживання Відповідача за адресою місця реєстрації також, підтверджується не сплатою ним житлово-комунальних послуг, що підтверджується рахунком про оплату виставленим житлово- експлуатаційною організацією в якій графі «сплачено» вказано прочерк .
Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
З огляду на те, що правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 Житлового Кодексу України.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців лише у випадках, спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній кімнаті понад 6 місяців, втратив до цього житла будь-який інтерес, житлово-комунальні послуги не сплачує.
Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що він не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, у зв`язку із чим він може бути визнані таким, що втратив право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми правами сторони в процесі і не надав суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст.71 ЖК України підстави для визнання ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням - кім. АДРЕСА_3 .
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо.
Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).
Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Орган реєстрації, керуючись ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, зобов`язаний зняти відповідача з реєстрації.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Наше місто», Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова