ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2782/19

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/530/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про визнання дій незаконними та зобов`язання встановлення індивідуального лічильника газу,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

прізвище судді: Олійник В.П.; місце ухвалення рішення: м. Ніжин,

дата складання повного тексту рішення: 20 січня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (далі - АТ «Чернігівгаз»), про визнання незаконними дій щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні у квартирі АДРЕСА_1 індивідуального лічильника, та зобов`язання встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу у вказаній квартирі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , а також є побутовим споживачем природного газу, який використовує газ лише для приготування їжі, та який постачається до квартири не обладнаний індивідуальним приладом обліку. 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 разом із іншими власниками квартир звернувся до газової компанії про встановлення у квартирах індивідуальних лічильників газу у відповідності до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», проте відповідач відмовив у цьому, що на думку позивача, є незаконним і порушує його права.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу побутовому споживачу ОСОБА_1 у кв. АДРЕСА_1 .

Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» встановити індивідуальний лічильник газу побутовому споживачу ОСОБА_1 у кв. АДРЕСА_1 .

Стягнуто із АТ «Чернігівгаз» в дохід держави 768,40 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ «Чернігівгаз» просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено неправомірних дій АТ «Чернігівгаз» та порушення прав ОСОБА_1 як споживача. Багатоквартирний будинок, у якому позивач володіє квартирою, був обладнаний загальнобудинковим лічильником газу, тобто комерційний облік природного газу за адресою позивача забезпечений відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Позивач мав можливість встановити індивідуальний лічильник у своїй квартирі за кошти відповідача, але до встановлення загальнобудинкового лічильника газу, проте ОСОБА_1 ні до початку монтажних робіт по встановленню будинкового лічильника, ні після закінчення монтажних робіт (01 вересня 2016 року), ні протягом часу введення будинкового лічильника в експлуатацію (до 01 вересня 2017 року) не звертався із заявою про встановлення квартирного лічильника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Приходько С.О. просить відхилити апеляційну скаргу АТ «Чернігівгаз», залишити рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року без змін, а також відшкодувати витрати на правничу допомогу.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, при цьому задоволення вимог позивача буде відповідати державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню, встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Разом з тим, лише на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на позивача, як споживача, є неправомірним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

У справі судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 . Вказана квартира розташована у багатоквартирному будинку, який знаходиться на балансі КП «Служба Єдиного Замовника», з 01 вересня 2017 року облаштований загальнобудинковим приладом обліку газу.

Позивач є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу у кв. АДРЕСА_1 з відкритим особовим рахунком НОМЕР_1 , у квартирі встановлена одна газова плита, нарахування за спожитий природний газ здійснюється на одну особу.

Згідно постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року, Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Чернігів та Чернігівської області.

Відповідно до Статуту АТ «Чернігівгаз» від 29 березня 2019 року, товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз».

Відповідно до колективної заяви мешканців будинку АДРЕСА_2 від 16.02.2018 року, в тому числі і позивача, адресованого керівнику Ніжинського відділу реалізації ТОВ «Чернігівгаз Збут», просили встановити індивідуальний лічильник газу, а до моменту встановлення такого лічильника, відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», здійснювати облік за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

У відповіді на колективне звернення ПАТ «Чернігівгаз» 21.02.2018 року зазначено про встановлення у будинку з 01 вересня 2017 року загальнобудинкового приладу обліку газу, підстави для встановлення індивідуальних лічильників газу відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно із ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, і суб`єктом господарювання, на якого покладені обов`язки згідно ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі ГРС.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 приєднався до вказаного Типового договору.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком №1 до постанови від 27 вересня 2016 року №1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач користується послугами газопостачання із врахуванням встановлених тарифів, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, відповідач зобов`язаний вчинити дії, передбачені ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", забезпечити встановлення до 1 січня 2021 року лічильника газу у квартирі позивача, який використовує газ тільки для приготування їжі, із виконанням робіт та за рахунок своїх коштів, як суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, встановлення загальнобудинкового вузла обліку за місцем проживання позивача не звільняє відповідача від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу відповідно до ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", вимоги якого мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено неправомірних дій АТ «Чернігівгаз» та порушення прав ОСОБА_1 як споживача спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

Ураховуючи наведені вище обставини у сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Приходько С.О. просив відшкодувати витрати на правничу допомогу. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано документально підтверджених витрат, зокрема, оригіналу квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 10 березня 2020 року на суму 5000 грн, а тому відсутні підстави для стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді