Провадження № 2-о/331/107/2020
ЄУН 331/3726/20
У Х В А Л А

07 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має неповнолітню дитину, нормам ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Проте при вирішенні питання про відповідність заяви вимогам, встановленим ЦПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, по тексту заяви заявником не зазначене власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою заяви у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір (державне мито) оплачує позивач (спільну заяву подружжя - обоє з подружжя).

Тобто, у разі заявлення вимог обома заявниками, судовий збір сплачується кожним заявником окремим документом за ставками визначеними Законом України «Про судовий збір» за подання до суду заяви окремого провадження.

При зверненні до суду з вказаною заявою, додано квитанцію про сплату судового збору лише одним із заявників ОСОБА_1 . Документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, заявником ОСОБА_2 суду не надано.

Окрім того, звернення до суду у вказаному порядку передбачає дотримання сторонами вимог, визначених ст. 109 Сімейного кодексу України, а саме подання разом із позовом письмового договору між сторонами про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов життя дитини братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також нотаріально посвідченого договору між сторонами про розмір аліментів на утримання дитини.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Тобто заявникам, необхідно надати суду нотаріально посвідчений договір про розмір аліментів на дитину (дітей).

Згідно ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладених обставин та вимог частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має неповнолітню дитину, залишити без руху.

Повідомити заявників про необхідність у строк , який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом надання до суду заяви в оновленому вигляді, з обов`язковим зазначенням по її тексту:

- письмового підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- надати документ на підтвердження сплати судового збору як за вимогу немайнового характеру у розмірі, передбаченому Законом України « Про судовий збір».

- надати суду нотаріально посвідчений договір про розмір аліментів на дитину (дітей).

Копію ухвали про залишення заяви без руху невідкладно направити на адресу заявника.

Роз`яснити заявнику, що інакше заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

07.10.2020