_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2704/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року позивачка ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 16.05.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 385, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а тому примирення подружжя неможливе, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Дитина проживає разом з позивачкою.

Також, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4000 гривень, але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не має, тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020 року, вищезазначену справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.05.2020 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу « ОСОБА_4 »/ 16.05.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №385, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.4/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, актовий запис № 13, серія НОМЕР_2 від 12.08.2009 року, батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.9/.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26.05.2020 року провадження по справі було відкрито, справа була призначена до розгляду, учасники процесу у судовому засіданні, призначеному на 09.07.2020 року надавали пояснення та клопотання, зокрема за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення та наміром збереженням сім`ї, судом було надано строк на примирення терміном три місяця до 12.10.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що судом було надано час на примирення, однак відновлення сімейних стосунків не відбулось та наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів.

Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжя були припинені у березні 2020 року, з цього часу сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, після надання строку на збереження сім`ї примирення між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюб, відповідач до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача відносно розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, у позові міститься вимога - про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України).

Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний брати участь в його вихованні та утриманні до досягнення ним повноліття. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач працездатна особа, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Тому розмір аліментів на дитину має узгоджуватись з вказаною сумою з 01.07.20 року 2318 грн., тобто не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку складає 1159 грн. /2318:2=1159 грн./.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача, який на даний час не працює, на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 18.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 18.05.2020 року.

При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини.

Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру про стягнення аліментів в розмірі 840, 80 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 187, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112,141, 180,182,184 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_4 »/ та ОСОБА_2 , зареєстрований 16.05.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №385, які від шлюбу мають дитину розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_4 »/ та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 /одна тисяча п`ятсот/ гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 18.05.2020 року та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.