П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи №937/10126/19

Провадження №22-ц/807/2585/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Гончар М.С.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2020 року в складі судді Редько О.В. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів.

В позові зазначав, що позивач ОСОБА_2 є пенсіонером та батьком відповідача ОСОБА_1

25 листопада 2013 року на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області був збільшений розмір аліментів стягнутих з позивача на утримання доньки.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» в період з 04 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року з діагнозом: двосторонній кокс артроз 3-4 ст. больовий синдром справа. 05 вересня 2018 року позивачу була зроблена операція. Після цього йому призначено амбулаторне лікування. На придбання тотального ендопротезу кульшового суглобу цементної фіксації позивачем було витрачено 57000 грн. 00 коп. На придбання препаратів для операції позивачем було витрачено 7137 грн. 00 коп.

19 серпня 2019 року позивачу була встановлена 2-га група інвалідності безстроково за загальним захворюванням.

30 вересня у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач був у лікаря ортопеда - травматолога вищої категорії та йому було поставлено більш серйозний діагноз. Для направлення на операцію позивачу було призначено багато аналізів.

На теперішній час позивач збирає гроші на операцію, на придбання ендопротезу суглобу, післяопераційне лікування, а тому він не має можливості надавати допомоги відповідачу. Середній розмір пенсії позивача за 2019 рік складає 2669 грн. 05 коп. За вказаний період з пенсії позивача було відраховано 3800 грн. 46 коп. на сплату аліментів. Дружина позивача ОСОБА_3 також є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Мелітопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. Але вона не є матір`ю відповідача. Відповідач є інвалідом дитинства та також отримує пенсії по інвалідності. Крім того, вона мешкає разом зі своєю матір`ю.

Посилаючись на названі обставини, просив звільнити його від стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_1 на її утримання та відкликати виконавчі листи, видані на підставі рішення суду № 320/10544/13-ц від 25.11.2013 про стягнення аліментів з нього на користь відповідача.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2020 року позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду №320/10544/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відкликано.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після ухвалення судового рішення про зміну розміру аліментів, змінився матеріальний стан платника. Позивачу ОСОБА_2 проведено операцію ТЕП правого тазостегнового суглобу від 05 вересня 2018 року при проведенні якої було встановлено ендопротез вартістю 57000 грн., а також на придбання медичних препаратів позивачем було витрачено 7137 грн.

Позивачу 19 серпня 2019 року було встановлено другу групу інвалідності, а від 3 вересня 2019 року поставлений діагноз: двосторонній кокс артроз 3-4 ст. стан після тотального ендопротезування правого тазостегнового суглобу, больовий синдром зліва, порушення функції ходіння. Рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з врахуванням наведених обставин, позивач є особою, яка не може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній непрацездатній донці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду про неможливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на її утримання є помилковими, оскільки середня сума відрахувань з його пенсії складала 333 гривні на місяць, що при середній пенсії позивача в 2669 грн. є помірною для останнього сумою. Також апелянт зазначала, що придбання медичного обладнання вартістю 57000 грн. свідчить про те, що відповідач має реальну можливість виконувати зобов`язання зі сплати аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними. Вказав, що з часу ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів у 2013 році, що стягувались з нього на користь непрацездатної доньки ОСОБА_1 , його матеріальний стан змінився. А саме: у зв`язку похилим віком 78 років, та загостренням хвороб, йому було проведено коштовну операцію, встановлено другу групу інвалідності, а також призначено іншу вартісну операцію. Позивач витрачає багато коштів на підтримання свого здоров`я, має обмеження у пересуванні, а тому не може надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній донці, яка також маючи другу групу інвалідності отримує пенсію від держави.

В подальшому позивачем ОСОБА_2 до матеріалів відзиву на апеляційну скаргу долучено докази, а саме: довідку про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 24 вересня 2020 року, рахунок на оплату комплекту ендопротезу тазового суглобу на суму 52100 грн., квитанцію від 24 вересня 2020 року на оплату вказаного рахунку, квитанцію на придбання ліків, декларацію про відповідність № 33, сертифікат відповідності, виписка з ЄДРЮО на ФОП ОСОБА_4 , витяг за реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_4 .

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до приписів ст.. ст.. 128,130 ЦПК України ( а.с. 87,88).

Позивач подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності з врахуванням доводів, викладених у відзиві.

Ураховуючи вищевикладене та положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 листопада 2013 року було збільшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення міського суду м. Мелітополь від 12.09.2001 року на користь непрацездатної доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2013 року та до зміни матеріального становища сторін /а.с.41/.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15093 відділення ортопедії, артрології та спортивної травми з КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 , 1942 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі в період з 04 вересня 2018 року по 12 вересня 2018 року з діагнозом: двосторонній кокс артроз 3-4 ст., больовий синдром справа. 05 вересня 2018 року ОСОБА_2 була проведена операція ТЕП правого тазостегнового суглобу системи «СРТ» цементної фіксації. Встановлені компоненти: ВК - №53 profile, ножка № 4, головка medium /а.с.9/.

Згідно рахунку - фактури № 37 від 04 вересня 2018 року вартість тотального ендопротезу кульшового суглобу цементної фіксації, з парою тертя 32 мм, виробництва Zimmer/Biomet (США, Швейцарія) складає 57 000 грн. 00 коп. /а.с.10/.

Згідно рахунку - фактури № СФ-344 від 04 вересня 2018 року ОСОБА_2 витратив на придбання медичних препаратів 7 137 грн. 00 коп. /а.с.11/.

Згідно довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 261058 ОСОБА_2 19 серпня 2019 року було встановлено другу групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням /а.с.6/.

30 вересня 2019 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_2 був на прийомі у лікаря ортопеда - травматолога вищої категорії та був поставлений діагноз: двосторонній кокс артроз 3-4 ст., стан після тотального ендопротезування правого тазостегнового суглобу, больовий синдром зліва, порушення функції ходіння. Рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку /а.с.16/.

Згідно довідки №9897/04-1/ від 27 листопада 2019 року виданої відділом з питань виплати пенсій № 10 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. Відрахування із пенсії ОСОБА_2 проводяться згідно постанови державного виконавця, винесеної на підставі виконавчого листа № 2-3293 від 12 лютого 2002 року про стягнення аліментів та заяви про добровільну сплату на користь ОСОБА_1 на дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2019 року ОСОБА_2 разом було призначено наступний розмір пенсії - 26 690 грн. 54 коп., розмір пенсії нарахований (включаючи індексацію) - 26 690 грн. 54 коп., розмір пенсії виплачений - 22 890 грн. 08 коп.. відрахування з пенсії - 3 800 грн. 46 коп. /а.с.7/.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу № 21 виданої КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» від 04.02.2020 року ОСОБА_1 , 1978 року народження, є інвалідом ІІ б/с внаслідок психічного розладу, встановленої 26 квітня 1994 року. Проживає разом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . За рівнем життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до самостійного пересування; обмеження здатності до орієнтації; обмеження здатності до спілкування; обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хвора ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду /а.с. 32/.

Під час вирішення вказаного спору, суд першої інстанції правильно керувався нормами Цивільного кодексу України, а також положеннями Сімейного кодексу України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин.

Як визначено ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати ( ч. 1 ст. 273 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо того, що з часу ухвалення рішення суду від 25 листопада 2013 року за яким збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь непрацездатної доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у позивача ОСОБА_2 суттєво змінилось матеріальне становище, стан здоров`я та життєві обставини, які унеможливлюють надання матеріальної допомоги на користь відповідача ОСОБА_1 .

Щодо посилання відповідача на ті обставини, що придбання ОСОБА_2 медичного обладнання вартістю 57000 грн. свідчить про те, що відповідач має реальну можливість виконувати зобов`язання з утримання дитини, слід зазначити наступне.

Як зазначав позивач ОСОБА_2 , кошти на придбання ліків та протезу про які зазначає відповідач, були надані його донькою від іншого шлюбу, що відповідачем у справі відповідними доказами не спростовано.

Суд також приймає до уваги, що підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, стало те, що позивачу ОСОБА_2 консультативним висновком від 30 вересня 2019 року рекомендовано проведення коштовного оперативного лікування, шляхом тотального ендопротезування лівого тазостегнового суглобу. Водночас придбання лікарського обладнання для проведення оперативного лікування правого тазостегнового суглобу, в тому числі на суму 57000 грн. здійснено позивачем, ще у вересні 2018 року, більш ніж за рік до звернення до суду, та не може свідчити на користь доводів відповідача, щодо можливості надання матеріальної допомоги.

З метою з`ясування фактичних обставин справи, перевірки доводів учасників справи, а також враховуючи той факт, що позивачем у суді першої інстанції заявлялось клопотання про витребування відомостей про доходи ОСОБА_1 (а.с.44), яке не було вирішено судом, колегією суддів ухвалою від 01 вересня 2020 року було витребувано з Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відомості про доходи ОСОБА_1 , за період з січня 2018 року по вересень 2020 року.

Так, згідно наданої довідки про доходи № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує соціальну пенсію, розмір якої з січня 2018 року по листопад 2018 року складав 1452 грн. на місяць; з грудня 2018 року по червень 2018 року 1497 грн. на місяць; з липня 2019 року по листопад 2019 року 1564 грн. на місяць; з грудня 2019 року по червень 2020 року 1638 грн. на місяць; з липня 2020 року по вересень 2020 року 1712 грн. на місяць (а.с.90).

За змістом ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Отже, відповідач ОСОБА_1 отримує в якості соціальної пенсії мінімальний прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність.

Водночас, вказаний мінімальний розмір пенсії, що отримує ОСОБА_1 не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, враховуючи встановлену неможливість ОСОБА_2 в подальшому надавати таку матеріальну допомогу.

При ухваленні рішення суд першої інстанції правильно застосував положення ч. 1 ст. 273 СК України, водночас помилково вказав, що такі норми передбачені ч. 1 ст. 173 СК України. Вказані обставини не впливають на правильність рішення суду та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий: Кримська О.М.

Судді: Дашковська А.В

Гончар М.С.