Номер провадження 2 З/638/373/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретаря судового засідання Рассохи В. Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 06.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення юридичного факту, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом задовольнити. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харкові, Харківської області, ІПН НОМЕР_2 , однією сім`єю з березня 2011 року по день його смерті. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харкові, Харківської області, ІПН НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернулася 06.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд накласти заборону на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборонити вчинення будь яких реєстраційних дій щодо рухомого та нерухомого майна та грошових коштів ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Копію ухвали для виконання направити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергуновій В. А., що розташована за адресою: 61170, м. Харків, вулиця Валентинівська, будинок 22.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 12.10.2020 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначається, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергуновою В. А. відкрито спадкову справу № 9/2020 від 13.08.2020 року після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи, що підставою спору у справі є право на прийняття спадкового майна (нерухоме та рухоме майно, грошові кошти), що залишились після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , доречним буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони на оформлення спадщини та вчинення усіх дій приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Свергуновою В. А., направлених на видачу будь яким особам свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та заборонити вчинення будь яких реєстраційних дій щодо нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, що належить спадкодавцю до винесення рішення судом та набрання ним законної сили.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 1 статті 150 цього Кодексу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Із заяви про забезпечення позову та доданих документів вбачається, що заявник має намір прийняти спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, яка проживала з ним однією сім`єю з березня 2011 року. Відповідачем по справі є Харківська міська рада, інших спадкоємців померлого позивач не зазначає, тобто ні з тексту позовної заяви, ні з тексту заяви про забезпечення позову не зрозуміло, хто може оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 , які несумлінні дії може вчинити саме відповідач по справі (Харківська міська рада), які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Позивач не надає суду доказів того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 258 260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: