№ 332/306/20
пр. № 2-з/336/4/2020
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова І.Б., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя, від 14.02.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку фіктивним (недійсним).

Як встановлено з матеріалів справи, одночасно з пред`явленням позову позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було долучено заяву про забезпечення позову.

За змістом заяви позивач ОСОБА_1 заявляє про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 04.052018 року приватним нотаріусом Гармашовим Г.М. за реєстровий в реєстрі за № 1002.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що вжиття таких заходів необхідно у зв`язку з тим, що відповідачі використовують практику укладання фіктивних договорів для уникнення відповідальності за невиконання зобов`язань, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить та ускладнить виконання рішення в частині скасування (припинення) права власності.

Про розгляд заяви сторони не повідомлялись, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується: зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви предметом позову ОСОБА_1 є визнання договору купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 що був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним (фіктивним).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 зобов`язався у випадку його невиконання переоформити на позивача право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Водночас, як встановлено зі змісту позовної заяви, наразі справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення за договором позики не розглянута, рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача грошових коштів відсутнє.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.05.2018 року право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .

Проте звертаючись до суду з позовом та заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не підтвердив факту належності вказаного нерухомого майна відповідачу ОСОБА_3 на час звернення до суду, дані отримані з реєстру станом на 04.05.2018 року на час розгляду заяви не можуть вважатись актуальними.

Водночас, посилаючись у заяві про забезпечення позову на ті обставини, що відповідачі використовують практику укладання фіктивних договорів для уникнення відповідальності за невиконання зобов`язань, позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, не довів намірів відповідача ОСОБА_3 відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Посилання в заяві про можливість відчуження спірного будинку на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Вказані висновки узгоджуються з висновком ВС в постанові №761/39201/18 від 21.08.2019 року.

Керуючись ст. ст.149-151,260,352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Жупанова І.Б.