Справа №201/6819/20
Провадження № 2/201/2671/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

20.07.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.№ 3-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№11).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 01.06.2018р. у Дніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місце державної реєстрації виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області) під актовим записом № 61. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами у травні 2020р. Причиною припинення стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та організацію спільного господарства. Сторони остаточно припинили подружні відносини, майнові спори між ними відсутні. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Позивач 06.10.2020р. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, шлюб розірвати, розглянувши справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, на стягненні з відповідачки судового збору не наполягав. Зазначив, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з травня 2020р. (а.с.№ 17).

Відповідачка поштою суду надіслала заяву, яка надійшла 16.09.2020р., в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Підтвердила, що сімейні відносини дійсно були припинені остаточно внаслідок втрата почуттів одне до одного (а.с. № 15)

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони 01.06.2018р. зареєстрували шлюб у Дніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місце державної реєстрації виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області) під актовим записом № 61 (а.с. 7).

Від даного шлюбу подружжя дітей не має.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейне життя. Сторони остаточно припинили усі шлюбні відносини з травня 2020р., спільне господарство не ведуть, зберігати шлюб не бажають, отже подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі остаточно припинені з травня 2020р., і з цього часу більше не відновлювалися, дітей від шлюбу у сторін немає, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердила, що шлюбні відносини дійсно були припинені, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилась на розірвання шлюбу.

При винесенні рішення суду зазначається період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з травня 2020р. відповідно до даних, які містить заява позивача від 06.10.2020р., оскільки відповідачка іншого періоду в заяві до суду, що надійшла поштою 16.09.2020р., не зазначила.

Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачкою позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № 50439273 від 17.07.2020р. в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №2 ).

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачу, а саме в розмірі 420 грн. 40 коп., оскільки позивач у заяві від 30.09.2020р. просив не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати (а.с. №21).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1 ст. 82, ст. 89, ч.1 ст. 142, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.06.2018р. у Дніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місце державної реєстрації виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області) під актовим записом № 61 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не мають дітей - розірвати.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за квитанцією № 50439273 від 17.07.2020р. на розрахунковий рахунок UA0004005, код отримувача 37989269, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат), отримувач УК у Соборному р-ні м. Дніпра 22030101, призначення платежу судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. - повернути ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в розмірі 50% від сплаченої суми, а саме 420грн. 40 коп., шляхом стягнення з державного бюджету.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.