ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/7539/19

провадження № 22-ц/4809/1036/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М. , Карпенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

позивач Міська рада міста Кропивницького, представник Покаленко Володимир Володимирович;

відповідач 1 - ОСОБА_1 , представник адвокат Осіпова Юлія Юріївна;

відповідач 2 - ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 ;

третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Кропивницький;

третя особа - Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницький,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міської ради міста Кропивницького до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький, Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницький, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 21 травня 2020 року (суддя Панфілова А.В.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів відповідача

Міська рада міста Кропивницького звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький, Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницький, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

В обґрунтування вимог зазначила, що 23.11.2000 року Квартирно-експлуатаційною частиною Кіровоградського району Хрієнко Т.П. було видано ордер № 23 на заняття житлової площі, а саме: кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який відносився до житлового фонду військового містечка № 81 Кіровоградського гарнізону та в подальшому був переданий до комунальної власності територіальної громади на підставі рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2002 року № 198. Гуртожитку надано статус житлового будинку зі збереженням кімнат гуртожитку на 55 місць на першому поверсі.

Вказує, що за вищезазначеною адресою зареєструвалися ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_4 та онук ОСОБА_2 . Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується актами комісій, складеними 21.08.2018 року, 10.09.2018 року, 17.12.2018 року, 01.03.2019 року та 20.05.2019 року.

Посилаючись на те, що з серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не користуються вказаним житлом за призначенням, фактично в ньому не проживають та не повідомляють про поважність причин їх відсутності, не здійснюють утримання кімнати в належному стані та інших обов`язків наймачів, тому сторона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_6 , представник відповідачів у відзиві просила відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутність ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання зумовлена характером її роботи в іншому місті. Сторона періодично приїздила до Кропивницького, не втратила інтересу до спірного житла, що підтверджується копіями актів, дозволів, пов`язаних із заміною опалення, посадочними документами про переміщення, сплатою комунальних послуг. А відтак її не можна визнавати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тимчасове не проживання ОСОБА_2 обумовлене навчанням у професійному технічному ліцеї м. Києва з 01.09.2018 року, а відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР за ним зберігається житло.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2020 року позов задоволено; визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житлом , а саме: кімнатою АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відповідачі тривалий час (з 21.08.2018 року) у спірному житловому приміщенні не проживали, що підтверджується актами обстеження, а поважних причин, передбачених статтею 71 ЖК Української РСР, за наявності яких житло зберігається за тимчасово відсутніми наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, не встановлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Представником ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2020 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Мотиви оскарження аналогічні позиції, викладеної у відзиві даної сторони.

Зокрема вказується, що ОСОБА_1 протягом строку, який визначено у позові, дійсно буває відсутньою у спірному житловому приміщені, оскільки працевлаштована у м. Києві. Однак повертається до Кропивницького та проживає за вказаною адресою, так як не має іншого житла. Факт і періодичність приїзду до Кропивницького підтверджується посадочними талонами на її ім`я за маршрутом Київ-Кропивницький. Викладені в позові обставини про нібито не користування житлом не відповідають дійсності, оскільки відсутні докази стану кімнати в гуртожитку. А тимчасова відсутність не перевищує 6 місяців, так як переривалася поверненнями відповідачки в місце постійного проживання, а відтак відсутні підстави про визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом, яке є єдиним і до якого не втрачено інтерес. Більш того, певний період проживання в кімнаті унеможливило, так як у серпні 2018 року відбувся прорив каналізації в підвальному приміщенні, що знаходиться під спірним житлом, що сприяло залиттю та характерному запаху.

Відповідач ОСОБА_2 відсутній на період навчання.

Представником Міської ради міста Кропивницького Татарко Д.А поданий відзив ( а.с.1-16, том 2), яким заявлено про залишення апеляційної скарги без задоволення. Мотиви заперечень такі ж як і доводи позовної заяви. Зазначено, що відсутні об`єктивні докази не проживання ОСОБА_1 у спірному помешканні за характером роботи в іншому місті, її періодичне повернення в кімнату гуртожитку, утримання житла. Навпаки, достеменно встановлено, за наслідками складених актів, про відсутність відповідачів за місцем реєстрації.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та встановлено строк для подачі відзиву.

18 серпня 2020 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду в апеляційному суді 30 вересня 2020 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У відповідності до вимог процесуального закону учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Осіпової Ю.Ю., законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника третьої особи квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.

Встановлені обставини справи

23.11.2000 року квартирно-експлуатаційною частиною Кіровоградського району Хрієнко Т.П. було видано ордер № 23 від 20.07.2000 року на заняття житлової площі, а саме: кімнати АДРЕСА_2 (а.с. 38 том 1).

Даний гуртожиток був житловим фондом військового містечка № 81 Кіровоградського гарнізону.

28.02.2002 року рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 198, надано статус житлового будинку гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 зі збереженням гуртожитку на 55 місць на першому поверсі (а.с.11 том 1).

08.11.2006 року рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1425 прийнято безкоштовно до комунальної власності територіальної громади міста Кіровограда житловий фонд військового містечка № 81, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 , з гуртожитком на 55 місць, з передачею на баланс комунальному ремонтно-експлуатаційному підприємству № 7 (а.с. 14 том 1).

Рішенням Кіровоградської міської ради від 27.06.2017 року № 997, надано в тимчасове користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького на безоплатній основі гуртожиток площею 667,1 кв.м по АДРЕСА_1 , для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору (а.с 27 том 1).

12 липня 2017 року між Управлінням комунальної власності Кіровоградської міської ради та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Кропивницького було укладено договір користування гуртожитком № 1/17, відповідно до якого в тимчасове користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького на безоплатній основі передано гуртожиток площею 667,1 кв.м по АДРЕСА_1 , для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору (а.с. 28-29 том 1).

Тобто, відповідачі проживали в житловому помешканні, статус якого при видачі ордера, їх вселенні і до теперішнього часу визначений як кімната в гуртожитку.

Згідно листа Відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради м. Кропивницького від 24.09.2019 року № 4527, станом на 23.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані з 21.12.1994 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 14.02.2006 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Додатково зазначено, що з 25.09.2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знята з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 45 том 1).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, виданої КП «Житлово-експлутаційна організація» Хрієнко Т.П. від 13.05.2019 року № 287, у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_3 , мешкає двоє членів сім`ї: ОСОБА_1 з 1994 року та ОСОБА_2 з 2006 року (а.с.39 том 1).

Комісією у складі завідуючої гуртожитком КЕВ м. Кропивницький за адресою вул. Сухумська, 8, ОСОБА_8 , чергової ОСОБА_9 та інспектора КЕВ Вовк Ю.В., було складено акти 21.08.2018, 10.09.2018, 17.12.2018, 01.03.2019, 20.05.2019 про те, що з серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (неповнолітній) не проживають у житловому приміщені, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 40-44 том 1).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт не проживання відповідачів у гуртожитку понад встановлений законом строк, у зв`язку з чим вони підлягають визнанню такими, що втратили право користування житлом.

З даним висновком колегія суддів не погоджується за наступного.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом (зі змісту частини четвертої ст.9 ЖК УРСР).

Відповідно до частини першої ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.

Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, що враховується судом при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу.

Європейський суд з прав людини визначає, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла».

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v.UKRAINE, № 30856/03, 41, від 02 грудня 2010 року).

Згідно статтею 71 ЖК Української РСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом, Міська рада міста Кропивницького на підтвердження заявлених вимог додала акти, складені комісією, до складу якої входили завідуюча гуртожитком КЕВ м. Кропивницький, ОСОБА_8 , чергова цього ж гуртожитку ОСОБА_9 та інспектор КЕВ Вовк Ю.В. від 21.08.2018, 10.09.2018, 17.12.2018, 01.03.2019, 20.05.2019, в яких зазначено, що з серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають у житловому приміщені, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 40-44 том 1).

Крім цього, актом від 13.12.2019 № 2359, складеним тим самим складом комісії, який вказаний вище, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 травня 2019 року по час складанню акту не проживають у спірному житловому приміщенні (а.с. 161 том 1).

16.04.2020 року працівниками Управління з питань захисту дітей Міської ради м. Кропивницького ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проведення обстеження умов проживання по АДРЕСА_3 , на підставі чого складений акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що зі слів коменданта гуртожитку ОСОБА_8 дитина ОСОБА_2 за даною адресою не проживає та ніколи не проживав, квартира тривалий час зачинена і в ній ніхто не проживає (а.с. 192-193 том 1). За твердженнями позивача дані акти підтверджують факт не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні понад шість місяців, у зв`язку з чим вони підлягають визнанню такими, що втратили право користування даним житлом.

Судом першої інстанції вищевказані докази прийняті як належні.

Як виходить з усних і письмових (відзив, апеляційна скарга) пояснень сторони не проживання за місцем реєстрації (постійного проживання) пов`язана з декільками чинниками, які створюють поважність причини відсутності. Так, ОСОБА_1 протягом зазначеного в позові строку дійсно була відсутня у займаному нею та її сім`єю приміщенні, оскільки перебуває у відрядженнях у м. Києві, по закінченню яких повертається до м. Кропивницького. На підтвердження вказаного обґрунтування надана довідка від 03.02.2020 року № 02/20, за якою ОСОБА_1 з 02 травня 2018 року працює за сумісництвом провідним інженером з проектно-кошторисної роботи ТОВ «КИЇВМЕД ПРОЕКТ» (а.с.95 том 1). Копії посадочних документів від 01.10.2018, 23.11.2018, 15.01.2019, 02.04.2019 на ім`я ОСОБА_1 , які підтверджують переїзди відповідачки з Києва до Кропивницького (а.с. 82-85 том 1). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 31.08.2018 року, виданого Фортечним районним відділом у м. Кропивницькому УДМС України в Кіровоградській області за заявою неповнолітнього ОСОБА_2 , з 14.02.2006 року його місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 106 том 1). ОСОБА_2 з 01.09.2018 року навчається у Технічному ліцеї м. Києва, що підтверджується довідкою від 03.02.2020 року № 52 (а.с. 110 том 1). Іншим майном (житлом) відповідачі не забезпечені, що підтверджує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.12.2019 року. В даних реєстрах відсутня інформація стосовно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і матері неповнолітнього ОСОБА_4 , (а.с. 158-160 том 1).

Наступна підстава не проживання відповідачів в спірному жилому приміщенні пов`язана з неналежними санітарними нормами, які також становлять поважність відсутності у місці постійного проживання. Так, 30 серпня 2018 року відбувся прорив каналізації в підвальному приміщенні, що знаходиться під кімнатою108 по АДРЕСА_1 . За наслідком аварії відбулося залиття кімнати стічними водами і тривалий час зберігався характерний запах. Кімната потребувала об`ємного ремонту, оскільки пошкодилося покриття підлоги у кухні, коридорі та туалеті, ці об`єкти потребували відновлення. ОСОБА_12 здійснила ремонт каналізаційних труб та розпочала процедуру відключення від централізованого опалення та встановлення побутового електричного опалення. Звернулася до центру надання адміністративних послуг, що підтверджується талоном № 7820 від 26 серпня 2018 року (а.с. 87 том 1). Відповідний дозвіл отримала 13 вересня 2019 року, а 17 жовтня 2019 року кімнату було відключено від централізованого опалення (а.с.88,89) Згідно витягу із Протоколу (дозволу) засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 13.09.2019 року, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , дозволено влаштувати індивідуальне (автономне) опалення у квартирі (а.с 89 том 1). Актом про прийняття закінченого будівництвом об`єкта по АДРЕСА_3 , від 17.10.2019 року, підтверджується встановлення побутового електричного обладнання за вищевказаною адресою, а також те, що замовником даних послуг у ТОВ «Тепло -Плюс» була ОСОБА_1 (а.с. 88 том 1). 25.10.2019 року КП «Теплоенергетик» у присутності власника (наймача, орендаря) квартири ОСОБА_1 було складено акт обстеження централізованої системи опалення в квартирі багатоквартирного житлового будинку (а.с. 88 зворотна сторона).

Об`єктивних, належних і достатніх доказів, які б доводили факт відсутності відповідачів понад шестимісячний строк, встановлений статтею 71 ЖК Української РСР у житловому приміщенні без поважних причин, стороною позивача не надано. Акти комісії такими також не являються, так як не містять конкретного часу їх складання, немає вказівки чи це був робочий чи позаробочий час, а також не конкретизований час з якого по який відповідачі відсутні в місці проживання. А докази відповідача навпроти повністю заперечують доводи позивачів і доводять поважність відсутності в місці постійного проживання, а також про не втрачений інтерес до житла, що враховуються судом при вирішенні таких спорів. Сторона в спірний період здійснювала ремонт в помешканні, в ньому знаходяться її особисті речі, іншим житлом не забезпечена, системно проводить оплату комунальних послуг. Так 23.01.2020 року ОСОБА_1 КП ЖЕО № 3 було видано довідку про відсутність станом на 01.01.2020 року заборгованості по квартирній платі по АДРЕСА_3 (а.с. 81 том 1).

З аналізу наведених вище правових норм та з урахуванням фактичних обставин справи, виходить, що судом першої інстанції невірно зроблено висновок про те, що є підстави для задоволення позовних вимог Міської ради м. Кропивницького та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із постановами Верховного суду від 10.04.2019 року по справі № 466/7546/16-ц , від 26.06.2019 року по справі № 320/664/16-ц, від 15.08.2019 року по справі № 320/9410/15, та від 09.06.2020 по справі № 279/4963/17.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване судове рішення не відповідає, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

За результатами апеляційного розгляду справи із позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з Міської ради міста Кропивницького (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер не відомий) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 881,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 9 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко