Справа №705/1977/20
2/705/1740/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Біла Церква, треті особи: Виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Міністерство Оборони України, про надання службової квартири у постійне користування, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до КЕВ м. Біла Церква та просить визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 , для забезпечення його сім`ї постійним житлом, та зобов`язати відповідача подати до Виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області клопотання про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він проходить військову службу у ЗСУ з 01.08.1994 року по даний час, станом на день звернення до суду має стаж військової служби понад 25 років. З 18.08.2013 року перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, що підтверджується довідкою КЕВ м. Біла Церква. Безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітеті та територіальній цілісності України в районах проведення АТО.

Відповідно до п. 3 наказу Міністерства оборони України від 01.10.2019 року №300 на підставі постанови КМУ від 04.08.2000 №1225, наказу МОУ від 31.01.2019 №40, Положення про організацію КЕЗ ЗСУ затвердженого наказом МОУ від 03.07.2013 року №448, наказу МОУ від 16.07.2019 року №385 квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м закріплена за ним - заступником командира з озброєння, начальником технічної частини військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.10.2019 року №446 відповідно до пп.5 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтей 15, 118, 121 Житлового кодексу Української РСР, пункту 8 постанови КМУ від 03.08.2006 року №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», пункту 2 постанови Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення», розглянувши клопотання начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква підполковника Соловіченка В.О. від 22.08.2019 року №945 та клопотання начальника Уманського гарнізону полковника ОСОБА_2 від 05.09.2019 року №1588/39/1708 взявши до уваги висновки громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітету Уманської міської ради з метою забезпечення військовослужбовців Уманського гарнізону житлом включили до числа службових квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_2 (пункт 13).

ОСОБА_1 вказує, що проживає по АДРЕСА_2 з сім`єю: дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 .

Він, неодноразово, у відповідності до статуту внутрішньої служби ЗСУ, подавав рапорти та заяви на ім`я начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква з клопотанням зміни статусу «службова» квартира та надання службового приміщення у постійне користування із зняттям з черги, однак рапорти та заяви залишились без задоволення, а тому вимушений звернутися до суду цим позовом.

Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз?яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред?явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 03.06.2020 року та позовна заява з додатками направлені на адресу відповідача за місцем його знаходження.

25.06.2020 року на адресу суду від представника квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Свириденка В.М. надійшов Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому зазначає, що на даний час порядок надання житла військовослужбовцям та особам звільненим з військової служби визначений постановою КМУ від 3 серпня 2006 р. N 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі-Постанова) та наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (далі-Наказ).

Відповідно до п.3 Постанови забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Згідно п.11 Постанови житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Наказу забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами). Згідно п.10 розділу 7 Наказу, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Таким чином, позивачем при вирішенні питання виключення квартири з числа службових не був дотриманий порядок визначений Постановою та Наказом (в тому числі визначеному пунктами 3-7 Наказу). Твердження позивача, що КЕВ повинен подати клопотання разом з клопотанням начальника гарнізону та командира військової частини не відповідає дійсності, адже КЕВ жодним чином не може вплинути на їх рішення та дії.

Крім того, відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.01.2019 № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», службова квартира закріплена за заступником командира з озброєння військової частини НОМЕР_1 (наказ №300). Таким чином, вирішення питання виключення квартири (приміщення) з числа службових неможливе так як не відпала потреба в його використанні відповідно до Постанови.

За таких обставин, не можуть бути визнані незаконними дії КЕВ та зобов`язано вчинити будь-які дії, а також покладення на КЕВ м. Біла Церква судових витрат.

Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, згідно витягу з послужного списку майора ОСОБА_1 , та має загальну вислугу 26 років (а.с.15).

Відповідно до п. 3 Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 01.10.2019 року №300, виданого на підставі постанови КМУ від 04.08.2000 №1225, наказу МОУ від 31.01.2019 №40, Положення про організацію КЕЗ ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 03.07.2013 року №448, наказу МОУ від 16.07.2019 року №385, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,30 кв.м закріплена за заступником командира з озброєння - начальником технічної частини військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 (а.с.13-14).

ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає разом з дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 (а.с.16,17).

Згідно Довідки начальника КЕВ м. Біла Церква майор ОСОБА_1 під час проходження служби в Уманському гарнізоні військовій частині НОМЕР_1 перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов з 27.12.2013 р. по теперішній час (а.с.18).

Рішенням Виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.10.2019 р. № 446 квартиру АДРЕСА_1 включено до числа службових квартир (а.с.19).

В листі начальника Головного КЕУ ЗСУ Р. Рязанцева № 303/4/394 від 02.03.2020 р. зазначено, що питання щодо забезпечення ОСОБА_1 постійним житлом або грошовою компенсацією буде розглянуто згідно з чергою квартирного обліку з урахуванням пільг у міру надходження постійного житла або коштів до гарнізону (а.с.21).

В листі начальника Уманського гарнізону В. Цимбала від 28.12.2019 р. зазначено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за Міністерством оборони України і балансоутримувачем житла є квартирно-експлуатаційний відділ; отримання, розподіл службового або постійного житла здійснюється відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 р. № 380 на загальних основах по надходженню в Уманський гарнізон (а.с.22,24,25).

В листі-відповіді начальника КЕВ м. Біла Церква № 1290 від 28.11.2019 р. зазначено, що виключення квартир із числа службових в Міністерстві оборони України не передбачено (а.с.23).

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

За змістом положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

За змістом ст.118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла».

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:

1. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;

2. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;

3. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;

4. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.

Відповідно до п.10 розділу VІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.

На цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу 26 років, перебуває на квартирному обліку в Уманському гарнізоні з 27.12.2013 року, але постійного житла до цього часу не отримав.

Отже, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Уманської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква.

Не подаючи відповідне клопотання, КЕВ м. Біла Церква прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ м. Біла Церква у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло».

Недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання є позбавленням процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, треті особи: Виконавчий комітет Уманської міської ради Черкаської області, Міністерство Оборони України, про надання службової квартири у постійне користування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква подати до Виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області клопотання про виключення з числа службового житла квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік