Справа № 468/548/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

05.10.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева", третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач не має жодних договірних правовідносин з відповідачем, нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, оскільки він (позивач) не повідомлялася стягувачем про розмір заборгованості та пропозицію добровільного погашення заборговановсті. Крім того, вважає, що вказаний виконавчий напис видано незаконно, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом вже існувало судове рішення, яке набрало законної сили і за яким визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на підставі якої був вчинений виконавчий напис нотаріуса.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 22.11.2019 року реєстраційний № 7961, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 30.04.2020 року була задоволена заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №61322521, відкритому на підставі виконавчого напису №7961, виданого 22.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" заборгованості в розмірі 47033 грн. 52 коп.

Ухвало від 14.05.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.06.2020 року від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. надійши пояснення, згідно яких остання вказала, що вчинення виконавчого напису нею було здійснено з чітким дотримання діючого законодавства, без порушення процедури його вчинення.

09.06.2020 року на запит до суду від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. надійшли матеріали на підставі яких було винесено виконавчий напис за №7961 від 22.11.2019 року.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду 21.07.2020 року представником відповідача надано відзив на позов, яким останній просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що подані нотаріусу документи для видачі виконавчого напису підтверджували безспірність заборгованості позивача.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення). Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови про розмір мінімальних витрат від 19.02.2020 року; копію постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.03.2020 року; копію виконавчого напису нотаріуса №7961, вчиненого 22.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною та копію документів, на підставі яких він був вчинений), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 08.01.2014 року між позивачем та ПАТ "Платинум Банк" було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №4427/683СLBPS, згідно умов якого позивач (позичальник) отримав кредит на умовах, визначених в договорі. 22.03.2018 року між ПАТ "Платинум Банк" та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" було укладено договір №147 про відступлення прав вимоги, згідно умов якого ПАТ "Платинум Банк" відступив останньому право вимоги до позичальників зазначених у Додатку №1 до цього Договору, при цьому даного Додатку №1 до суду не було надано відповідачем та третьою особою.

22.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на загальну суму 47033 грн. 52 коп. з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року, укладеним ним із ПАТ "Платинум Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору №147 про відступлення прав вимоги від 22.03.2018 року є ТОВ "ФК "Женева", заборгованість за кредитним договором №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року. Згідно виконавчого напису строк платежу за договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 22.03.2018 року по 04.11.2019 року. Сума заборгованості становить 46383,52 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13828,93 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 80,48 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 3865,50 грн.; строкова заборгованість по комісії - 270,51 грн.; строкова заборгованість по відсотках - 28338,10 грн.. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату зі стягувача в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

До заяви про вчинення виконавчого напису представником ТОВ «Фінансова компанія «Женева» було додано такі документи: копію кредитного договору №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року та додаток №1 до нього, копію договору №147 про відступлення прав вимоги від 22.03.2018 року, виписку з рахунку, Інформацію з Єдиного реєстру боржників, копію списку поштових відправлень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме згідно розділу 2 Переліку надаються а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

При вчиненні виконавчого напису нотаріус посилався на пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, однак даний пункт вказаного Переліку передбачає стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, яким кредитний договір №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року не являється. Фактично стягнення було здійснено на підставі пункту 2 вказного Переліку, а саме "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 22.11.2019 року, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ "Платинум Банк" у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору.

Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 22.11.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

З наявної в матеріалах справи копії спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заборгованість (в тому числі за процентами та комісією) нарахована за період з 22.03.2018 року по 04.11.2019 року, хоча строк кредитування згідно умов кредитного договору становив 36 місяців, тобто завершився в січні 2017 року. Таким чином вказані нарахування здійснені поза встановленим договором строком кредитування. Проте відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Разом з тим, нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісії, яка не передбачає надання позичальнику будь-яких послуг та встановлена виключно в інтересах кредитора, є неправомірним та суперечить вимогам закону (правова позиція Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц), а тому вказана комісія не могла бути включена до стягнення у виконавчому написі.

Окремо слід зазначити, що відповідач своє право вимоги за вище вказаним кредитним договором до позивача обгрунтовав укладеним з ПАТ "Платинум Банк" договором №147 про відступлення прав вимоги. Згідно умов даного договору ПАТ "Платинум Банк" відступив останньому право вимоги до позичальників зазначених у Додатку №1 до цього Договору, однак даного Додатку №1 до суду не було надано відповідачем та третьою особою. Відтак, доказів того, що право вимоги за кредитним договором №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року перейшло від ПАТ "Платинум Банк" до ТОВ "ФК "Женева" не встановлено.

Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ "ФК "Женева".

Враховуючи вище викладне, суд дійшов висновку, що вчинення виконавчого напису, тобто вчинення нотаріальної дії у сфері безспірної юрисдикції, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 46383 грн. 52 коп. за період з 22.03.2018 по 04.11.2019 не ґрунтується на вимогах вищезазначених норм права.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - покладається на відповідача.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, у виді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. за подачу позову та 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1 261,20 грн.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.11.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №7961, про звернення стягнення на загальну суму 47033 грн. 52 коп. (з врахуванням плати за вчинення виконавчого напису) з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року, укладеним ним із ПАТ "Платинум Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору №147 про відступлення прав вимоги від 22.03.2018 року є ТОВ "ФК "Женева", заборгованість за кредитним договором №4427/683СLBPS від 08.01.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (місцезнаходження: вул. Верхній Вал, 28/12, м. Київ, ).

Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна (місцезнаходження: вул. Шевченка, 13, оф. 7, м. Бровари Київської області).

Повне судове рішення складене 05.10.2020 року.

СУДДЯ: