ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8434/19 Головуючий суддя І інстанції Якуша Н. В.
Провадження № 22-ц/818/1851/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Олега Юрійовича на рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Якуша Н.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про внесення змін до договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 15.08.2018 року,

встановив:

05 червня 2019 року ОСОБА_1 в особі представника Калугіна О.Ю. звернулася до суду з позовом до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про внесення змін до договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 15.08.2018 року.

Позовна заява мотивована тим, що Постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року по справі №646/15522/15-ц визнано укладеним між нею та Департаментом економіки та комунального майна ХМР з моменту набрання законної сили цієї постановою, договір №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в наведеній в резолютивній частині постанови. Згідно з підпунктом 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору, Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів в розмірі 280 704,01 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова. П. 2.10 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету ХМР від 09.11.2011 року №804, чинного станом на 15.08.2018 року, також встановлено, що розрахунок величини пайової участі замовника у створенні інфраструктури м. Харкова є невід`ємною частиною договору. Однак, розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, постановою ВС від 15.08.2018 року по справі №646/15522/15-ц, на відміну від тексту Договору, не затверджувався. Відтак, наведена в підпункті 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору сума, а саме 280 704,01 грн. не має під собою розрахунку та належного правового обґрунтування та не є правильною. Зазначила, що розмір її пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень №8,11,13, 17-19 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 складає 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

Вказала, що 06.02.2015 року Департаментом ДАБІ у Харківській області за №ХК40 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень №8,11,13,17-19, 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , замовником реконструкції за якою є вона. Згідно з п. 15 Декларації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 110 000 тис. грн.., у тому числі витрати на будівельно -монтажні роботи 110 000 грн. Але загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта «Реконструкція нежитлових приміщень №8,11,13, 17-19 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 », визначена у зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва №01, складеному в поточних цінах на 12.01.2015 року складає 106 823 грн. Тобто, величина її пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова дорівнює 106 823 грн. Зазначила, що реконструкція була завершена в 2015 році, а Договір вважається укладеним з 15.08.2018 року. У зв`язку з наведеним, при розрахунку величини пайової участі була застосовано Порядок, який був чинний до 26.12.2018 року. Також вказала, що жоден з положень Договору не містить розрахунку або формули за якою був визначений розмір пайової участі позивача в розвитку інфраструктури в сумі 280 704,01 грн.

Зазначила, що Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради листом від 07.03.2019 року за №Б-По-41/0/42-19-64/0/114-19 відмовився вносити зміни до Договору без будь-якого змістовного пояснення причини відмови. З метою підтвердження або спростування правильності розрахунків вона звернулась до ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса з проханням провести будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком експерта №7541 від 16.04.2019 року розроблений зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва об`єкту «Реконструкція нежитлових приміщень №8,11,13,17-19 1-го поверху літ. «А-1» в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 » відповідає ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва»; вартість робіт з реконструкції нежитлових приміщень №8,11,13, 17-19 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 затверджена в зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва №01 відповідає діючим цінам станом на 12.01.2015 року та складає 106 823 грн.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд внести зміни по підпункту 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, укладеного між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та ОСОБА_1 15.08.2018 року, визнати невід`ємною частиною Договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, укладеного між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та ОСОБА_1 15.08.2018 року, розрахунок величини пайової участі при реконструкції нежитлових приміщень в літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та інші витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Калугін О.Ю. просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; є недоведеними обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права (неправильне тлумачення Закону № 3038), що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення

Вказано, що постановою Верховного Суду від 15.08.2019 року по справі № 646/15522/15-ц було встановлено, що Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (надалі - Управління) надсилало на адресу ОСОБА_1 листи від 17 березня 2015 року № 193/0/114-15 7/0/114-12 та від 08 квітня 2015 року № 193/0/114-15, а відповіді на ці листи або укладений договір чи протокол розбіжностей до проекту договору від позивача не надходили. Однак, Київським районним судом м. Харкова не було досліджено, що вказані листи не були отримані позивачем, і саме тому позивач не міг направити або надати до Управління протокол розбіжностей до проекту договору або відповіді на ці листи. З цієї ж причини є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач договір не підписала та своїм правом щодо направлення до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відповідного протоколу розбіжностей або письмових мотивованих зауважень до договору не скористалася.

Зазначено, що постановою Верховного Суду від 15.08.2019 року по справі № 646/15522/15-ц було укладено договір. Позовна вимога Департаменту у справі № 646/15522/15-ц містила вимогу визнання укладеним договору без розрахунку пайової участі, який є невід`ємною частиною такого договору згідно приписів ст. 40 Закону № 3038, а відтак розрахунок пайової участі і не міг бути предметом розгляду у справі № 646/15522/15-ц. Зі змісту як рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.03.2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 18.08.2016 року, так і постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року по справі № 646/15522/15-ц вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувалася на укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень № 8, 11, 13, 17-19 1-го поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 на тій підставі, що відповідно до приписів ст. 40 Закону № 3038 таку пайову участь приймає замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки. Тобто, мова йде про нове будівництво або реконструкцію, яка передбачає забудову земельної ділянки, а ОСОБА_1 здійснила внутрішню реконструкцію, яка не передбачає забудови земельної ділянки та не створює збільшення навантаження на інженерні мережі міста.

У письмовому відзиві представник Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Замніус М.В. просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказав, що наданий до суду позивачем висновок експерта не відповідає належним вимогам щодо проведення експертизи та не може прийматися судом до розгляду на підтвердження доводів позивача, оскільки відповідне дослідження відбувалося без вивчення та надання експертної оцінки усім необхідним будівельно-технічним документам для визначення кошторисної вартості будівельних робіт. З наданих документів не вбачається наявність зведеного кошторисного розрахунку, підготовленого, підписано та з проставленням відповідної печатки ліцензійною організацією або фахівцем який отримав кваліфікаційний сертифікат на проведення робіт, пов`язаних із інженерно-будівельним проектуванням у частині кошторисної документації.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми цивільного процесуального права, та з огляду на зміст та характер спірних правовідносин судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача в частині внесення змін до п.п. 2.1. п. 2 ст. 2 Договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, укладеного між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та ОСОБА_1 15.08.2018 року є безпідставними, а тому не підлягали задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону (частина перша статті 40 зазначеного закону).

Відповідно до частини п`ятої статті 40 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, орган місцевого самоврядування наділений Законом правом встановлювати порядок розрахунку розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та такий розрахунок повинен відповідати вимогам Закону.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області № 319 від 22 травня 2013 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 № 804 «Про пайову участь замовників у розвиток інфраструктури м. Харкова» затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова у новій редакції (далі - Порядок).

Даний порядок діяв на момент виникнення правовідносин щодо залучення у судовому порядку ОСОБА_1 до укладання договору про пайову участь.

П. 3.6 Порядку встановлено, що у разі не надання замовником зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта або якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами вона визначається, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. А саме для нежитлових будівель і споруд за показниками опосередкованої вартості адміністративних будинків, які споруджуються на території України, на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію.

Аналогічна вимога закріплена у п. 5.4 Порядку, а саме розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Формула розрахунку величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова визначена пунктом 3.3. Порядку.

Згідно пунктів 3.2., 3.3. Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, становить: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Пунктом 5.5. Порядку передбачено, що у разі не укладання замовником договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до введення об`єкта в експлуатацію розмір пайової участі, розрахований у відповідності до п. 5.4. цього Порядку, збільшується на 10 %.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року по справі №646/15522/15-ц визнано укладеним між ОСОБА_1 та Департаментом економіки та комунального майна ХМР з моменту набрання законної сили цієї постановою, договір № б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в наведеній резолютивній частині постанови. Згідно з підпунктом 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору, Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів в розмірі 280 704,01 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова (а.с.13-19).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2019 року позивач направила листа до директора Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому виклала пропозицію щодо підготовки проекту додаткової угоди до Договору, який було визнано укладеним відповідно до постанови Верховного Суду від 15.08.2018 року, в якій викласти в новій редакції підпункт 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Договору; підготувати розрахунок величини пайової участі ОСОБА_1 у розвитку інфраструктури міста Харкова при реконструкції нежитлових приміщень № № 8, 11, 13, 1719 першого поверху літ. А-1 в нежитловій будівлі на АДРЕСА_1 на підставі зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва №01 з урахуванням відомостей, наведених у пункті 15 Декларації (а.с.20-23).

06.02.2015 року Департаментом ДАБІ у Харківській області за №ХК40 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень №8,11,13,17-19, 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , замовником реконструкції за якою є вона. Згідно з п. 15 Декларації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 110 000 тис. грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 110 000 грн.(а.с.43-47).

Листом від 07.03.2019 року відповідач повідомив ОСОБА_1 , що за результатами розгляду її листа, останній необхідно виконати вимоги постанови Верховного Суду від 15.08.2018 року у справі №646/15522/15-ц (а.с.24-25).

Згідно долученого до матеріалів справи зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва №01 судом вбачається, що кошторисна вартість будівельних робіт складає 84186 грн.,загальна вартість реконструкції складає 106823 грн.(а.с.26-42).

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо необхідності внесення змін до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 ст. 2 Договору №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у частині визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова, посилався та долучив до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №7541 від 16.04.2019 року, за висновками якого вбачається, що розроблений зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва об`єкту «Реконструкція нежитлових приміщень №8,11,13,17-19, 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 » відповідає ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правил визначення вартості будівництва». Вартість робіт з реконструкції нежитлових приміщень №8,11,13,17-19, 1 поверху літ. А-1 в нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , затверджена в зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва №01 відповідає діючим цінам станом на 12.01.2015 року та складає 106823 грн. (а.с.52-62).

Судом встановлено, що при укладанні договору про пайову участь позивач не подав документів, що підтверджували кошторисну вартість об`єкта реконструкції , так як це передбачено ст. 40 Закону та п. 2.6 Порядку, тому відповідач при здійсненні розрахунку розміру пайової участі правомірно застосував показник опосередкованої вартості на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію, для обрахування величини пайової участі, як це визначено п. 5.4 Порядку, з урахуванням п. 5.5 Порядку.

З огляду на викладене, визначений у п.п.2.1.1. п. 2 Договору розмір коштів в сумі 280704,01 грн., які позивач повинен перерахувати до бюджету м. Харкова, вирахуваний виходячи з опосередкованої вартості спорудження будівлі, яка діяла на момент введення об`єкта до експлуатації із збільшенням її величини на 10%, відповідно до умов Порядку, є вірним.

Позивач, наполягаючи на тому, що розмір пайової участі необхідно обраховувати виходячи із даних, зазначених у зведеному кошторисному розрахунку, не врахував, що дані, які зазначені у ньому суперечать даним, визначеним у пункті 15 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, оскільки загальна вартість реконструкції об`єкта у цьому кошторисі визначена у розмірі 106823 грн., а у декларації про готовність об`єкта у розмірі 110000 грн., витрати на будівельні роботи у кошторисі визначені у розмірі 84186 грн., у декларації - 110000 грн.

Загальна вартість реконструкції об`єкта, який позивач вважає вірним, не була перевірена та затверджена Департаментом ДАБІ у Харківській області, змін щодо кошторисної вартості будівництва уповноваженим органом внесене не було.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду, що відповідачем було правомірно відмовлено у задоволені пропозиції позивача щодо підготовки розрахунку величини пайової участі ОСОБА_1 у розвитку інфраструктури міста Харкова при реконструкції нежитлових приміщень № № 8, 11, 13, 1719 першого поверху літ. А-1 в нежитловій будівлі на АДРЕСА_1 на підставі зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва №01 з урахуванням відомостей, наведених у пункті 15 Декларації, оскільки відомості, які наявні у цих документах суперечили один одному.

Позивач не довів документально, якою кваліфікаційною особою складався цей документ, копія кваліфікаційного сертифікату виконавця кошторисної документації у матеріалах справи відсутня. Разом з тим, виконання робіт, пов`язаних із створення зведеного кошторисного розрахунку покладається на суб`єктів господарювання, які мають відповідну ліцензію або на громадян, які пройшли професійну атестацію та отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Крім того, наданий позивачем зведений кошторисний розрахунок вартості реконструкції нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 не містить витрат замовника на проектні роботи (роботи з розробки проектної документації), що суперечить нормам ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Наполягаючи на тому, що відомості, зазначені у зведеному кошторисі є вірними, позивач також обґрунтував це висновком експерта №7541, складеним 16.04.2019 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження кошторисної документації на реконструкцію об`єкта по АДРЕСА_1 , тобто яке було проведено вже після звернення до відповідача із пропозицією щодо підготовки проекту додаткової угоди до Договору, який було визнано укладеним відповідно до постанови Верховного Суду від 15.08.2018 року, в якому позивач просив викласти в новій редакції підпункт 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Договору.

Крім того, аналізуючи надане до суду дослідження встановлено, що проведення цього дослідження було доручено експерту Кириленко С.А., у якій у переліку її кваліфікацій відсутні відомості, що вона є експертом, який одержав в установленому законодавством порядку відповідний кваліфікаційний сертифікат, що підтверджує його здатність виконувати роботи з експертизи проектної документації на будівництво за відповідним напрямом експертизи, а тому відсутні відомості, що вона може залучатися до проведення експертизи окремих розділів проектної документації на будівництво та несе за це відповідальність відповідно до законодавства України.

Більш того, позитивного висновку державної будівельної експертизи, актуальність якого не перевищувала б три місяці на момент звернення до суду з позовом, який розглядається у даній справі, та вирішення спору по суті суду не надано.

Клопотань про проведення такої експертизи у судовому засіданні сторони не заявляли.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва актуальним на теперішній час позитивним висновком належної державної експертизи не визначена, розмір кошторисної вартості будівництва за затвердженою проектною документацією відрізняється від даних, визначених у зведеному кошторисному розрахунку вартості об`єкта будівництва №01, то визначення розміру пайової участі позивача у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Харкова згідно зі спірним правочином, повинно бути здійснено виходячи з опосередкованої вартості спорудження будівлі, яка діяла на момент введення об`єкта до експлуатації із збільшенням її величини на 10%, відповідно до умов Порядку.

Визначення у вищезазначеному Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова того, що розмір пайової участі розраховується саме відповідачем, не нівелює конституційного права позивача на судовий захист та не спростовує обов`язку суду в повному обсязі встановити всі обставини справи з метою винесення об`єктивного та законного судового рішення, в тому числі, здійснити перевірку наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог розрахунків, проте з огляду на докази, надані сторонами та їх аналіз, а тому підстав для задоволення позову у суду не було.

Постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року по справі № 646/15522/15-ц визнано укладеним між нею та Департаментом економіки та комунального майна ХМР з моменту набрання законної сили цієї постановою, договір №б/н про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в наведеній резолютивній частині постанови. Згідно з підпунктом 2.1.1 п. 2.1 ст. 2 Договору, Замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів в розмірі 280 704,01 грн., згідно з розрахунком величини пайової участі в розвитку інфраструктури м. Харкова (а.с.13-19).

Частиною 1 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У даному випадку позивачка просила суд змінити зміст договору - фактично зменшити розмір визначеного судом величину пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова, який вже рішенням касаційного суду визнаний укладений на певних умовах та внести до нього доповнення у вигляді замінити додатку до договору про розрахунок цієї величини на новий.

Фактично позивач, наполягаючи на тому, що касаційним судом, на відміну від тексту договору, розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова не затверджувався, поставила питання про перегляд рішення касаційного суду шляхом нового судового розгляду, що не відповідає принципу верховенству права, ст. 10 ЦПК України, та йому одному із його аспектів - правовій (юридичній) визначеності.

Судовий спір щодо укладення та розміру пайової участі був закінчений у результаті ухвалення постанови ВС від 15 серпня 2018 по справі № 646/15522/15-ц, яка є чинною і відповідно до ст. 129 Конституції України обов`язковою для виконання.

Такі вимоги про перегляд остаточного судового рішення касаційного суду можуть розглядатися лише у порядку Перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, відповідно до ст.ст. 423-429 ЦПК України.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені наявні у справі докази, їм надано належна оцінка, суд правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калугіна Олега Юрійовича- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.