Провадження № 2/761/1166/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Ганущака А.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Нечаєва А.В.

розглянувши у відкритому засіданні в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просив:визнати земельну ділянку розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066, вартістю 11 080 грн. 00 коп.; транспортний засіб марки «Toyota Camry», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 200 000 грн. 00 коп.; трикімнатну квартиру загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 150 000 грн. 00 коп. - спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; поділити спільне майно, а саме: визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ земельної ділянки розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066; транспортного засобу марки «Toyota Camry», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трикімнатної квартири загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ земельної ділянки розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066; транспортного засобу марки «Toyota Camry», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трикімнатної квартири загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, починаючи з 29.05.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, наразі шлюб розірваний рішенням суду.

При цьому, позивач зазначає, що за час перебування в даному шлюбі вони з відповідачем набули майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та складається з: земельної ділянки розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066; транспортного засобу марки «Toyota Camry», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трикімнатної квартири загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, з огляду на неможливість у добровільному порядку поділити спільно нажите майно, позивач звернулась до суду з цим позовом, який просить задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 15.04.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 24.06.2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

15.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2019 року, вказаний відзив було повернуто відповідачеві у зв`язку з пропуском строку його подання, а також через ненадсиланням копії вказаного відзиву позивачу.

Ухвалою від 15.10.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи а також вподальшому закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

18.10.2019 року до суду надійшли пояснення відповідача щодо позовної заяви, в яких він визнав факт того, що майно, яке позивач просить поділити, є спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Водночас, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що спір між ним та позивачем можливо врегулювати шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою від 17.02.2020 року відмовлено у задоволенні представника відповідача про зупинення провадження по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав факт того, що майно, яке позивач просить поділити, придбано сторонами під час перебування у шлюбі, проте у задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що у період з 23.05.2013 року та на час відкриття провадження по вказаній справі, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2014 року, тобто під час шлюбу, було придбано земельну ділянку розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066, та зареєстровано право власності на відповідача ОСОБА_3 .

Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 03.06.2016 року також відповідачем ОСОБА_3 придбано трикімнатну квартиру загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстровано право власності на неї.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , 18.09.2015 року було придбано транспортний засіб марки «Toyota Camry», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, як встановлено у судовому засіданні, та не заперечувалось представниками сторін, вищевказане майно було набуто сторонами та зареєстровано на ім`я відповідача під час її перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно положення ч.3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 69 СК України регламентовано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Положеннями ч.1 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Водночас, як роз`яснила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 року по справі № 372/504/17, презумпція спільності права власності подружжя на майно може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі і в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідачем визнані ті обставини, що спірне майно набуте подружжям під час шлюбу на спільні кошти подружжя, суд прийшов до висновку, що вищенаведені квартира, земельна ділянка та транспортний засіб є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя підлягають поділу між сторонами шляхом визнання з кожним з ним права власності на Ѕ частину цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.355, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : земельну ділянку розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066, транспортний засіб марки «Toyota Саmry» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , трикімнатну квартиру 175 , загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_2 право власності: на Ѕ частину земельної ділянки розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066; на Ѕ частину транспортного засобу марки «Toyota Саmry» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; на Ѕ частину трикімнатної квартири 175, загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності: на Ѕ частину земельної ділянки розміром 0,0331 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :01:332:0066; на Ѕ частину транспортного засобу марки «Toyota Саmry» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; на Ѕ частину трикімнатної квартири 175, загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: