Номер провадження: 22-ц/813/2700/20
Номер справи місцевого суду: 522/9047/19
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Донцова Д.Ю., повний текст рішення складено 08 серпня 2019 року, -
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про захист житлових прав шляхом зобов`язання зміни строку перебування на квартирному обліку, в якому просив зобов`язати Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України в особі житлової комісії внести зміни до облікової справи ОСОБА_1 та вважати дату набуття права зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов 3 березня 1995 р. датою зарахування його до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та 24 травня 2010 р. датою набуття права на перебування у першочерговій черзі.
В обґрунтування свого позову зазначив, що він проходить військову службу з листопада 1992 року в Одеському гарнізоні, останнє місце служби з квітня 2006 року Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України
Під час служби він був зарахований до списку осіб, які мають право на отримання житла за рахунок Міністерства Оборони України з 3 березня 1995 року у загальній черзі, та з 24 жовтня 2010 р. в черзі на першочергове отримання житла. Однак, 14.01.2019 р. відповідач вніс зміни до облікової справи позивача та вважав дату набуття права на зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов 13 вересня 2011 р. до загальної черги та першочергової черги.
Позивач вважає, що дії відповідача, які полягають у відмові в зарахуванні повивача на квартирний облік складом сім`ї в три особи з лютого 1995 року в загальну чергу, та з 24.05.2010 р. у першочергову чергу, порушують його права, за захистом якого він звернувся до суду.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений. Зобов`язано Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України в особі житлової комісії внести зміни до облікової справи ОСОБА_1 та вважати дату набуття права зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов 3 березня 1995 року датою зарахування його до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та 24 травня 2010 року датою набуття права на перебування у першочерговій черзі.
Не погодившись з рішенням суду, Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права,звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони Українизазначає, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що у позивача наявна однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка отримана позивачем від Міністерства оборони України, однак ні в матеріалах облікової справи, ні в матеріалах судової справи немає жодної інформації стосовно приватизації та подальшого використання вказаної квартири.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Судаков В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, і ґрунтуються на недоведеному апелянтом припущенні про наявність у позивача квартири

АДРЕСА_1 про розгляд справи на 25 березня 2020 року були сповіщені.

Від представника Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, від ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 234-239).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, щоз листопада 1992 року позивач проходить військову службу в Одеському гарнізоні, останнє місце служби з жовтня 2006 року - Південне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства Оборони України, що підтверджується витягом із послужного списку (а.с. 11-12).
04 листопада 1992 р. рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 (протокол № 35) позивач був зарахований на квартирний облік, що підтверджується копією протоколу (а.с. 15).
28 липня 1995 р. рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 (протокол № 26) позивачу розподілили однокімнатну квартиру жилою площею 14,4 кв. м. на трьох осіб (позивач, дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , 1990 р.н.) за адресою: АДРЕСА_2 , в якості службової, без зняття з квартирного обліку, що підтверджується копією протоколу (а.с. 16).
14 серпня 2001 р. позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею 26, 2 кв. м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Корчевською А.В. 14.08.2001 р. (а.с. 17).
02 жовтня 2001 р. житлова комісія в/ч НОМЕР_3 (протокол № 19) постановила залишити позивача на квартирному обліку з 4 листопада 1992 р., оскільки житлова площа придбаної позивачем квартири менш ніж 8,5 кв.м. на одну особу, які перебувають на квартирному обліку (позивач, дружина, донька, син), що підтверджується копією протоколу (а.с. 18).
31 жовтня 2005 р. рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області, яке набрало законної сили 11 листопада 2005 р. було розірвано шлюб між позивачем та дружиною ОСОБА_3 , визначено місце проживання неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_5 , 1990 р.н., син ОСОБА_6 , 2001 р.н. з батьком - позивачем, що підтверджується копією рішення суду та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 19, 20).
13 вересня 2006 р. між позивачем та колишньою дружиною було укладено договір дарування однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею 26, 2 кв. м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Чос О.П. (а.с. 21).
15 вересня 2006 р. житлова комісія Південного оперативного командування (протокол № 18) постановила прийняти позивача на квартирний облік з 3 лютого 1995 р. складом сім`ї 3 особи (позивач, донька ОСОБА_7 , 1990 р.н., син ОСОБА_6 , 2001 р.н.), з 23 грудня 2005 р. - дня видачі свідоцтва про розірвання шлюбу, що підтверджується копіями протоколів (а.с. 22, 23).
24 травня 2010 р. житлова комісія Територіального південного контрольно-ревізійного управління (протокол № 2), постановила зарахувати позивача та членів його сім`ї (донька ОСОБА_7 , 1990 р.н., син ОСОБА_6 , 2001р.н.) до списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла з 05 серпня 2008 р., як військовослужбовцю, який має 25 років вислуги у Збройних Силах України, що підтверджується копією протоколу (а.с.24).
11 січня 2016 р. житлова комісія Південного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю (протокол № 1) включила позивача та членів його сім`ї до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житла з 16 грудня 2015 р., як учасник бойових дій, що підтверджується копією протоколу (а.с. 25).
14 січня 2019 р. житлова комісія Південного територіального управління внутрішнього аудиту (протокол № 1) вирішила внести зміни до облікової справи позивача та вважати дату набуття права на зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов 13 вересня 2011 р. до загальної черги та першочергової черги, що підтверджується копією протоколу (а.с. 26-27).
03 травня 2019 р. житлова комісія Південного територіального управління внутрішнього аудиту (протокол № 4) розглянувши рапорт позивача про зарахування його на квартирний облік з 3 лютого 1995 р. складом сім`ї три особи відмовити, а протокол житлової комісії № 1 від 14 січня 2019 р. залишити без змін, що підтверджується копією протоколу.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 про захист житлових прав шляхом зобов`язання зміни строку перебування на квартирному обліку, суд першої інстанції виходив з того, щодії відповідача, які полягають у зміні строкузарахування позивача на квартирний облік складом сім`ї три особи з 3 лютого 1995 р. у загальну чергу, і з 24 травня 2010 р. у першочергову чергу, порушують житлові права позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановленихЖитловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Надання позивачу та членам його сім`ї (всього чотири особи) квартири житловою площею 14,4 кв.м. не можна вважати забезпечення його житлом в межах норм, встановлених Житловим Кодексом Української РСР (далі ЖК). Наслідком такого забезпечення було б зняття позивача з квартирного обліку.
Відповідно до абзацу першого, п. 1 абзацу другого ст. 40 ЖК громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до частини першої ст. 48 ЖК, жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до постанови виконкому Одеської міської ради народних депутатів та президії обласної ради професійних союзів № 52 від 16 січня 1985 р., із змінами від 17 вересня 1991 р., середньою нормою забезпечення житловою площею встановлено 8,5 кв. на одну особу.

Тобто, надання житлового приміщення сім`ї позивача менш ніж 8,5 х 3 = 25.5кв.м. не тягне за собою зняття його із квартирного обліку, про що прямо зазначено у рішенні житлової комісії в/ч НОМЕР_2 (протокол № 26) від 28 липня 1995 р.

Відповідно до п. 2 Наказу Міністерства Оборони України № 20 від 03 лютого 95 р. Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 р. № 43/579), який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 577від 06 жовтня 2006 р. (далі Наказ № 20) встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом».

Відповідно до п. 3 Указу Президента України № 3 жовтня 1992 року № 493/92«Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Тобто, днем набрання чинності Наказу № 20 є 3 березня 1995 р.

Відповідно до п. 11 Наказу № 20 військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства.

Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини (додаток N 2 до цього Положення).

Відповідно до довідки № 81 від 2 лютого 2004 р., виданої Чорноморською КЕЧ району, позивач знаходився на квартирному обліку та на обліку по поліпшенню житлових умов у Чорноморському гарнізоні з 21 вересня 1992 р. по 16 серпня 2001 р. Отримав квартиру АДРЕСА_4 , яку в подальшому приватизував. З 8 серпня 1995 р. перебував на обліку про поліпшення житлових умов у Чорноморському гарнізоні, що підтверджується копією довідки.

Судом вірно встановлено, що вказана довідка відповідає вимогам додатку № 2 до Положення, затвердженого наказом № 20, яка є підставою для зарахування попереднього перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, не раніше 3 березня 1995 р.

Також суд вірно зазначив, що придбання за власний кошт квартири житловою площею 26, 2 кв.м. на склад сім`ї 4 особи, також не тягне за собою зняття позивача з квартирного обліку, оскільки на одну особу припадає 26,2/4 = 6,55 кв. м., що менше 8,5 кв. м., про що прямо зазначено у рішенні житлової комісії в/ч НОМЕР_3 від 2 жовтня 2001 р. (протокол № 19).

Висновки суду про те, щовідповідач не зарахував позивача на квартирний облік з 3 березня 1995 р. без законних підстав є вірними, оскільки позивачем було надано відповідачу всі передбачені житловим законодавством документи, які є підставою для зарахування позивача на квартирний облік саме з 3 лютого 1995 р.

Судом обґрунтовано не були взяті до уваги твердження представника відповідача про те, що за даними КЕВ м. Одеса відповідач знаходиться на квартирному обліку з 1 лютого 2006 р., з дати його реєстрації в м. Одесі, оскільки відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, крім того, відповідно до п. 3.5. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою Наказом Міністерства Оборони України № 577 від 6 жовтня 2006 р., який діяв на час ухвалення рішення про зарахування позивача на квартирний облік в Одеському гарнізоні, датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Тобто, КЕВ м. Одеси не уповноважена відповідно до діючого законодавства самостійно встановлювати дату зарахування на квартирний облік всупереч рішенню житлової комісії.

Щодо дати зарахування позивача на квартирний облік у першочерговій черзі, судом вірно зазначено наступне.

Відповідно до п. 3.5. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою Наказом Міністерства Оборони України № 577 від 6 жовтня 2006 р., (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2006 р. за № 1171/13045, Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони N 737 від 30 листопада 2011 р.) датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Тобто, відповідно до рішення житлової комісії Територіального південного контрольно-ревізійного управління від 24 травня 2010 р. (протокол № 2), яка постановила зарахувати позивача та членів його сім`ї (донька ОСОБА_4 , 1990 р. н., син ОСОБА_8 , 2001 р. н.) до списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла правильною датою зарахування на квартирний облік у першочергову чергу є 24 травня 2010 р.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов до вірного висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, оскільки позивачем доведено, що відповідач порушив житлові права позивача, помилково визначив дату зарахування його на облік потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, неправомірно застосував до позивача наслідки, передбачені ст. 35 Житлового Кодексу України за відсутністю законних підстав для цього, у зв`язку з чим на законних підставах задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язавши відповідача внести зміни до облікової справи позивача, а саме визнати дату набуття права зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов 3 березня 1995 р. датою зарахування його до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та 24 травня 2010 р. дата набуття права на перебування у першочерговій черзі.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про те, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що у позивача наявна однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка отримана позивачем від Міністерства оборони України, однак відповідно до рішення засідання комісії Південного територіального управління внутрішнього аудиту від 14 січна 2019 року, позивачу було змінено дату постановки на облік на підставі ст. 35 ЖК України, правила цієї норми матеріального права застосовуються до осіб, які не беруться протягом п`яти років на облік, як такі, котрі погіршили житлові умови.

Однак позивачу було змінено дату постановки на облік , оскільки апелянтом не було надано доказів того, що на час укладання позивачем договору дарування квартири АДРЕСА_5 , житловою площею 26,2 кв. м., у позивача було у власності будь-яке інше житло, в тому числі і згадувана ним в апеляційній скарзі квартира АДРЕСА_6 , житловою площею 14,4 кв. м., яке б необхідно було враховувати, щоб встановити, чи мале місце штучне погіршення житлових умов, із наслідками, передбаченими ст. 35 ЖК України.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 квітня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк