05.10.2020 Справа № 337 /1554/20
Провадження № 2/337/1057/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що їй, на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2011 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . З нею, у квартирі проживає ОСОБА_2 , з яким, останні шість місяців стосунки погіршилися, він зловживає спиртними напоями, що робить неможливим проживання разом, але добровільно виселитися з квартири, відповідач не бажає.

18.03.2020 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП за насильство у сім`ї та накладено штраф.

Своїм проживанням у квартирі, відповідач чинить їй перепони у користуванні та розпорядженні власністю- квартирою, він не є членом сім`ї власника, тому просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача з квартири без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою від 19.05.2020 року за даним позовом відкрито провадження, визначено про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила, що вона була знайома з ОСОБА_2 , який часто допомагав по господарству, крім того, вони працювали на одному підприємстві. Потім з 2011 року стали проживати разом, поселився ОСОБА_2 у квартирі у вересні 2011 року. Спочатку вселився у квартиру у якості друга, бо до цього у них були стосунки, потім стали проживати разом. Останні приблизно 5 років, з ним неможливо стало проживати, так як вони постійно сваряться, а у грудні 2019 року вона викликала працівників поліції через його скандал. Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_2 виселитися з її квартири, але він не уходить. Зареєстрований ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , але уходити туди жити, не бажає. Квартира, яка належить їй на праві власності, придбана нею, ніякого відношення ОСОБА_2 до квартири не має, грошей на її придбання він ніяких не давав. Їй відомо, що колись ОСОБА_2 жив на Бородинському, про продаж його квартири, їй нічого невідомо. На теперішній час вона є пенсіонеркою, не працює та проживати з ОСОБА_2 в одній квартирі не бажає. Просила задовольнити її позовні вимоги.

05.10.2020 року позивач ОСОБА_1 подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стадніченко С.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

05.10.2020 року адвокат подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, як представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`явився, повістки з викликом суду отримував вчасно, причину неявки суду не повідомив.

У порушення вимог ЦПК України, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі 29.05.2020 року, 16.06.2020 року ОСОБА_2 направив суду відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає оскільки з позивачкою вони проживали однією сім`єю та квартиру придбали за сумісні кошти.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Курінний О.І. заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивача не вмотивовані, позивач не визначила підстави для заявлених позовних вимог, а виклала обставини загального характеру. Відповідач не має у власності житла, зареєстрований в однокімнатній квартирі з матір`ю, адреса якої йому не відома. У 2008 році ОСОБА_2 продав свою квартиру на Бородинському мікрорайоні та у 2011 році грошові кошти, отримані від продажу квартири дав ОСОБА_1 для придбання житла, але доказів цього у нього не має. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом придбали квартиру на АДРЕСА_3 та проживають у ній. Стосунки між ними погіршилися у 2020 році. Також йому нічого невідомо щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні 27.08.2020 року адвокат Курінний О.І. заявив клопотання про відкладення справи розглядом для ознайомлення з матеріалами цивільної справи.

У подальшому, адвокат Курінний О.І. до суду знайомитися з матеріалами справи не з`явився, у наступні судові засідання, призначені на 16.09.2020 року та 05.10.2020 року ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник- адвокат Курінний О.І., не з`явилися, не повідомивши жодної причини їх неявки.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Хортицького районного суду м.Запоріжжя за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud 0825/.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності сторін, оскільки пояснення за заявленими позовними вимогами у судовому засіданні, надала позивач, її представник та представник відповідача.

У зв`язку із зазначеним вище, суд вважає за можливим ухвалити ріщення за відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2011 року, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 ( а.с.8-11).

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Крім того, в ст.150,156 ЖК України зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає у спірній квартирі, реєстрації у квартирі не має, не є членом сім`ї позивача, оскільки доказів на спростування доводів позивача у цій частині, ні відповідач, ні його представник- адвокат Курінний О.І. , суду не надали, але добровільно виселитися з квартири не бажає.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 24.11.2004 року по теперішній час, що вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг від 07.05.2020 року ( а.с. 20).

До членів сім`ї власника квартири, відповідач не належить, так як доводів протилежного ні відповідач ні його представник адвокат Курінний О.І., суду не надали, у квартирі, де проживає відповідач, з часу набуття позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру, він не зареєстрований та ніколи зареєстрований не був.

Доводи представника відповідача-адвоката Курінного О.І. про те, що відповідач, грошові кошти за продану свою квартиру у 2008 році, віддав позивачу для придбання квартири на АДРЕСА_3 році, ніякими доказами не підтверджені.

З`ясувавши обставини даної справи та оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевказані вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено та знайшло своє належне підтвердження, що позивач будучи одноособовим власником вказаної квартири та маючи гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час обмежений в здійсненні такого права.

Суд враховує, що відповідач та його представник, доводи позивача у цій частині, не спростували.

Отже, на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивача і усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача із вказаної квартири.

На підставі вказаного, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні власністю- квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено судом 13.10.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є.Гнатик