ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1576/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козак О.В. від 11 серпня 2020 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом, вказував, що бездіяльністю слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Мазура В.В. у справі № 686/9556/17 внаслідок невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР йому заподіяна майнова та моральна шкода. Незаконність бездіяльності слідчого встановлено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23 травня 2017 року. Моральну шкоду внаслідок незаконної та протиправної бездіяльності слідчого, що полягає у його моральних стражданнях, визначив у розмірі 1 000 000 000 грн.

Внаслідок бездіяльності слідчого порушено право позивача на доброякісну послугу, правомірну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, право на свободу пересування територією України, оскільки ця постанова породила для нього певні права та обов`язки, а також право на честь та гідність.

Майнова шкода позивача полягає у понесених ним витратах на проїзд до Хмельницького міськрайонного суду для подачі скарги (20 грн.), використанні придбаного ним паперу, електроенергії та фарби картриджу лазерного принтера для її виготовлення (всього 3,90 грн.). На складання та подачу скарги, участь у розгляді її судом ним витрачено 6 години часу, кожну з яких оцінює у 10000 грн. Загалом майнова шкода становить 60023,90 грн.

З цих підстав просив стягнути на його користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 1 000 000 000 грн. моральної шкоди та 60023,90 грн. майнової шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване, і постановити нове судове рішення про задоволення позову. Вважає помилковим висновок суду про недоведеність факту заподіяння йому шкоди. На його думку, суд помилково не застосував сталу практику Верховного Суду щодо презумпції заподіяння особі шкоди органами державної влади. Як наслідок, його права, залишилися незахищеними, а оскаржуване судове рішення унеможливило їх поновлення шляхом відшкодування майнової та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Хмельницької області вказало про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/9556/17 від 23 травня 2017 року зобов`язано уповноважену особу ЗВП ГНП в Хмельницькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заяві ОСОБА_1 від 10 квітня 2017 року за фактом вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, про що повідомити заявника.

Зі змісту вказаної ухвали суду вбачається, що 19.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до слідчого ЗВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , проте в порушення вимог ст. 214 КПК України після подання заяви відповідні відомості до ЄРДР не були внесені.

Відповідно до витягу з ЄРДР номер кримінального провадження 0003651 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді відомості до ЄРДР було внесено 29.05.2017 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 19.05.2017 року, було заподіяно шкоду його правам та інтересам, в тому числі моральну та майнову шкоду, та її розмір.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч.1 ст. 1173 ЦК).

Законом визначено механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст наведених норм ЦК України, у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести усі елементи складу цивільного правопорушення - наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправним рішенням (бездіяльністю) та завданою шкодою.

Так, матеріали справи не містять даних про вчинення дій, які на думку позивача містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, саме щодо нього. У справі також відсутні дані щодо визнання позивача потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Один лише факт невнесення за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення слідчим, який згодом на підставі ухвали слідчого судді вніс такі відомості до ЄРДР, не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу, за скаргою якого цю бездіяльність усунуто.

Витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є шкодою в розумінні ст. 1174 ЦК України.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок бездіяльності з приводу невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою позивача було порушено саме його права та інтереси.

Необхідність звернення до суду щодо бездіяльності органу досудового розслідування не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідача.

При цьому процесуальні порушення, які були допущені слідчим, усунуті шляхом постановлення слідчим суддею ухвали про зобов`язання уповноваженої особи ЗВП ГНП в Хмельницькій області забезпечити внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 .

Отже, один лише факт бездіяльності з приводу невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою позивача не є підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, який реалізовано позивачем.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), в постанові від 31 липня 2019 року (справа № 686/22133/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги попередні правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, викладені у постановах Верховного Суду у справах

№ 686/20012/18, № 638/6944/16-ц, № 199/6713/14-ц, на які посилається апелянт.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 жовтня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова