Справа № 460/3314/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/2361/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Ясниської сільської ради на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Кондратьєвої Н.А. від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленимзадоволено. Визнано Договір оренди земельної ділянки укладений між Ясниською сільською радою Яворівського району Львівської області та ОСОБА_1 від 18 жовтня 2010 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Яворівському районі 21 квітня 2011 року за № 00014, поновленим строком на 5 (п`ять) років на тих самих умовах. Стягнуто з Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07 березня 2019 року позовну вимогу про визнання Додаткової угоди від 31.05.2015 р. про поновлення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 18 жовтня 2018 року, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Яворівському районі 21.04.2011 р. за № 00014 укладеною у цивільній справі №460/3314/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим залишено без розгляду.

РішенняЯворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року оскаржила Ясниська сільська рада.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважають, що рішення прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що має наслідком його незаконність. Зазначають, що відповідач заперечуючи позов надав суду першої інстанції доводи та докази неодноразового порушення позивачем своїх обов`язків за Договором оренди під час його дії, які полягали в наступному: - позивач в порушення п. 29 Договору оренди без згоди Ясниської сільської ради здійснила забудову орендованої земельної ділянки; - позивач в порушення п. 14 Договору оренди збудувала на орендованій земельній ділянці об`єкт, під розміщення якого земельна ділянка в оренду не надавалася; - позивач в порушення п. 32 та п. 33 Договору оренди не здійснила страхування земельної ділянки під час дії Договору оренди. Вказують, що об`єкт нерухомості був збудований ОСОБА_1 без належно розробленого і затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України є черговою підставою віднесення його до самочинного будівництва. Цим фактам та поданим на їх підтвердження доказам суд першої інстанції жодної оцінки не надав, що має наслідком неповноту судового розгляду та неправильне встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи по суті. При цьому, суд першої інстанції зосередившись на встановленні факту здійснення чи нездійснення позивачем самочинного будівництва на орендованій земельній ділянці, взагалі не дослідив та не надав жодної оцінки факту отримання чи неотримання позивачем згоди відповідача на забудову земельної ділянки. Тільки така згода могла надавати позивачу право на забудову орендованої земельної ділянки, і лише встановлення факту наявності чи відсутності такої можна встановити факт виконання чи невиконання позивачем п. 29 Договору оренди. Вказують, що в матеріалах справи така згода відсутня, відповідач заперечував про надання такої, а позивач не подав суду жодного доказу отримання такої згоди. Звертають увагу на те, що з декларації про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 11.07.2013р. за №ЛВ 34, інвентаризаційної справи, технічного паспорту на об`єкт будівництва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 проведено реконструкцію будівлі магазину під нежитлову будівлю з житловими приміщеннями в мансардному поверсі. Відповідно до п. 14 Договору оренди земельна ділянка надавалася для розміщення магазину. Таким чином, зазначені факти чітко вказують на порушення ОСОБА_1 умов п. 14 Договору Оренди в частині самочинного зведення на орендованій земельній ділянці об`єкта будівництва під розміщення якого така в оренду не надавалася. Також стверджують, що в порушення п. 32 та п. 33 Договору оренди ОСОБА_1 , як орендарем не здійснено страхування об`єкта оренди. Поданий позивачем суду першої інстанції Договорів добровільного страхування майна фізичних осіб від 25 вересня 2017 року (надалі Договір страхування) не є належним доказом виконання позивачем умов Договору оренди земельної ділянки від 18.10.2010 року в частині страхування об`єкта оренди. Договір страхування був укладений 25.09.2017 року тобто після закінчення дії Договору оренди земельної ділянки від 18.10.2010 року. Доказів про страхування земельної ділянки в період дії договору оренди позивачем не надано. Відсутність доказів сплати позивачем страхового платежу (премії), свідчить про те, що даний Договір страхування не набрав чинності, а тому не міг братися судом першої інстанції до уваги як доказ виконання позивачем обов`язку із страхування об`єкта оренди взагалі. Вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, не дослідив та не надав оцінки ряду доказів, визнав встановленими недоведені обставини справи, а також допустив порушення інших норм процесуального права, зокрема щодо обставин, які звільняються від доказування. Зазначене має наслідком неправильне встановлення судом факту належного виконання позивачем умов Договору оренди та невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, реальним обставинам справи, а тому таке рішення в силу вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

9 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання від Ясниської сільської ради про відмову від апеляційної скарги з посиланням на ст.ст. 362, 364 ЦПК України. В клопотанні просять прийняти відмову від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження у справі. Крім цього, в обґрунтування клопотання вказують, що Договір оренди земельної ділянки від 18.10.2010 року був укладений на 5 років, а тому п`ятирічний строк, на який позивач просив його поновити вже практично завершується, відтак апеляційний перегляд рішення Яворівського районного суду Львівської області від 5 липня 2018 року є вже не актуальним для вирішення спірних правовідносин сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вказане, а саме те, що Ясниська сільська рада (в особі сільського голови) відмовилася від апеляційної скарги, будучи поінформованою про наслідки, усвідомлюючи наслідки такої процесуальної дії та свідомо бажаючи настання таких (про що свідчить посилання у заяві на норми закону, якими регулюються вказані процесуальні правовідносини із чітким розумінням суті норми та бажання керуючись вказаною нормою досягти певного кінцевого процесуального рішення по справі); не встановлення судом підстав для не прийняття відмови від апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відмову від апеляційної скарги Ясниської сільської ради прийняти, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ясниської сільської ради на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року закрити.

Керуючись ст.ст. 364, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмову Ясниської сільської ради від апеляційної скарги прийняти.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ясниської сільської ради на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ясниської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра