Справа № 196/952/20
№ провадження 2-о/196/140/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ГУДИМ О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Могилівська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.10.2018 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок.

12.08.2020 року вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у оформленні спадщини у зв`язку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини.

При винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вважала, що вона спадщину після свого батька не прийняла, оскільки не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця. При цьому, нотаріус виходив із того, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Проте, місце реєстрації спадкодавця не має вирішального значення, якщо буде встановлено факт фактичного постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем.

Вона, як донька, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою; АДРЕСА_1 , без реєстрації, протягом шести місяців до його смерті та здійснювала догляд за ним, оскільки через стан здоров`я (хворобу), похилий вік, він не мав можливості себе обслуговувати.

Відповідно до акту від 11.08.2020 року, який складений комісією в складі депутата Могилівської сільської рада ІІІкурацькою А.Г. та двома свідками - мешканцями с.Могилів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , завірений печаткою Могилівської сільської ради, вона на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою; АДРЕСА_1 , без реєстрації та здійснювала догляд за хворим батьком.

Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради від 11.08.2020 року, вона на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , протягом шести місяців та здійснювала догляд за хворим батьком.

Згідно з пунктами 2, 23 пстанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення, права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вважає, що вона прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на ст.ст.293, 315, 316 ЦПК України, прохає встановити той факт, що вона прийняла спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.10.2018 року).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, наідславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.10.2018 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок.

12.08.2020 року заявник звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у оформленні спадщини у зв`язку із пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини.

При винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вважала, що заявник спадщину після свого батька не прийняла, оскільки не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця. При цьому, нотаріус виходив із того, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Заявник, як донька, на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою; АДРЕСА_1 , без реєстрації, протягом шести місяців до його смерті та здійснювала догляд за ним, оскільки через стан здоров`я (хворобу), похилий вік, він не мав можливості себе обслуговувати.

Відповідно до акту від 11.08.2020 року, який складений комісією в складі депутата Могилівської сільської рада ІІІкурацькою А.Г. та двома свідками - мешканцями с.Могилів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , завірений печаткою Могилівської сільської ради, заявник на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою; АДРЕСА_1 , без реєстрації та здійснювала догляд за хворим батьком (а.с.14).

Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради від 11.08.2020 року, заявник на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , протягом шести місяців та здійснювала догляд за хворим батьком (а.с.15).

Заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом або спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого прядку їх встановлення.

Аналогічна позиція викладена у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», N5 від 31.03.1995 року, а саме, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п. 1 вказаної Постанови, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини.

Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до положень статей 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1статті 1269 Цивільного кодексу України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Положеннями статті 2 Закону України «Про свободу пересування т авільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Заінтересована особа по суті визнала ті обставини, що заявник дійсно прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, заінтересована особа визнала всі обставини, на які заявник посилалася на обгрунтування своїх вимог.

Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту прийняття спадщини, і факт прийняття спадщини, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, згідно яких заявник ОСОБА_1 дійсно прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , постійно проживаючи разом з ним без реєстрації, суд приходить до висновку, що вимога заявника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 263-265, 315-319, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Могилівська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10.10.2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М.ГУДИМ