Номер провадження: 22-ц/813/7142/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Афтеній Анни Вікторівни на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2019 року про повернення заяви у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки,

встановив:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року позовну заяву ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки,було залишено без розгляду (т.3, а.с.212-213).

09 грудня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гнатенко А.В. (Афтеній А.В.) на електронну адресу Приморського районного суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат у справі №522/18155/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (т.3, а.с. 215-223).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2019 року заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Гнатенко А.В. ( ОСОБА_4 ) про розподіл судових витрат, повернуто заявнику.

Роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (т.3, а.с. 224-225).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Афтеній А.В. ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2019 року, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 12.10.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 12.10.2020 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2020 року (т.4, а.с. 42-44), з направленням учасникам справи копії ухвали, копії апеляційної скарги та надання строків сторонам для надання свого відзиву на апеляційну скаргу. Проте, позивач - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», відповідач ОСОБА_2 , та третя особа ОСОБА_3 не отримали копії вказаних документів. Враховуючи викладене, а також повернення поштової кореспонденції, направленої на їх адресу з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою», а також враховуючи строки розгляду справи у письмовому провадженні в суді апеляційної інстанції, колегією суддів вирішено слухати справу у відсутності вказаних повідомлень, на підставі наявних у справі доказів (т.4, а.с. 47-56).

При цьому, колегією суддів враховано, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» значиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, звідки і повернулась поштова кореспонденція (т.4, а.с.53-54), та знаходиться з 31.03.2015 року в стані припинення (т.4, а.с. 57-58), а тому вказаний банк вважається таким, що повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви про розподіл судових витрат, районний суд виходив із того, що клопотання направлене на електронну адресу суду не можна вважати поданим належним чином, оскільки воно не містить особистого підпису заявника.

Крім того, підставою для повернення вказаного клопотання була та обставина, що воно не було направлено до суду у паперовому вигляді.

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається, з матеріалів справи, 06.12.2019 року представником відповідачки ОСОБА_1 - адвокатом Гнатенко А.В. (Афтеній А.В.) було направлено на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси клопотання про розподіл судових витрат. Вказане клопотання було підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису у передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно- телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Положенням ч. 5, 6 ст. 43 ЦПК України передбачається, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 43 ЦІПК України передбачено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до п. 28 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 18 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Таким чином ЦПК України передбачає, що використання Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи є одним із способів направлення процесуальних документів до суду. Натомість направлення документів на електронну адресу суду із використанням електронного підпису є іншим, не забороненим законодавством України, способом направлення процесуальних документів до суду.

Вказане також узгоджується із інформацію, розміщеною на сайті Приморського районного суду м. Одеси, де зазначається, що процесуальні документи можуть бути направлені на електронну адресу суду (https://рm.od.соurt.gоv.uа/sudl522/ргеs-сеntr/nеw/917054/).

01 грудня 2018 року, ДСА України в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Дослідна експлуатація системи розпочинається з 1 березня 2019 року у складі вісьмох підсистем (модулів).

Однак, 01 березня 2019 року, в газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01.03.2019 р.) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті «Голос України»(№. 229 (6984) від 01.12.2018 року) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судовоїінформаційно-телекомунікаційної системи.

Тобто, з 01 січня 2019 року підсистема ЄСІТС функціонує в тестовому режимі.

Також варто звернути увагу на рішення Ради суддів України № 19 від 17 березня 2019 р., де у додатку до цього рішення, усім громадянам рекомендується процесуальні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, клопотання, тощо) подавати до суду в електронному виглядіна електронну адресу суду. Вказане рішення було прийнято після постановлення оскаржуваної ухвали, однак жодних змін щодо подання процесуальних документів до ЦПК України у зв'язку із введенням карантину не вносилося.

Інформація щодо можливості направлення процесуальних документів на електронну адресу суду розміщена майже на кожному веб-сайті місцевих, апеляційних та касаційних судів.

Повернення без розгляду процесуальних документів, направлених на електронну адресу суду із використанням електронного підпису та визнання їх такими, що не містять підпису, не тільки суперечить законодавству України, а й фактично обмежує конституційне право громадян на доступ до правосуддя.

Таким чином, повернення заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Гнатенко А.В. ( ОСОБА_4 ) про розподіл судових витрат за формальними підставами є порушенням її права на доступ до правосуддя, оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду заяви по суті.

Крім того, стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МІ 111 «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа ЄСПЛ «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про повернення заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Гнатенко А.В. (Афтеній А.В.) про розподіл судових витрат, оскільки такий висновок не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Афтеній А.В. задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева