УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про стягнення моральної шкоди.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Змістом позовних вимог є стягнення з відповідача моральної шкоди.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Оскільки позовні вимоги заявлено до приватного виконавця Павелків Т.Л., яка не являється суб`єктом підприємницької діяльності, а є особою яка здійснює незалежну професійну діяльність, судом на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача та визначення підсудності справи, 22.09.2020 року здійснено запит до «ГІОЦ/КМДА».

Як убачається із відповіді наданої «ГІОЦ/КМДА» від 05.10.2020 року, відповідач Павелків Тетяна Леонідівна , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Подільського району м. Києва.

09 вересня 2020 року Верховний Суд за результатами розгляду цивільної справи № 757/53167/18-ц за позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка В. Г. про стягнення безпідставно набутих коштів зазначив наступне: «Відповідач у справі, яка переглядається, не є суб`єктом підприємницької діяльності, таких доказів у матеріалах справи немає, а є приватним виконавцем, який здійснює незалежну професійну діяльність, тому суд повинен був отримати інформацію про зареєстроване його місце проживання та надіслати справу за належною територіальною підсудністю. Висновки суддів про те, що приватний виконавець здійснює професійну діяльність, а тому позов має бути пред`явлений за місцем здійснення цієї діяльності, є неправильним, а посилання на те, що у нормах ЦПК України немає визначення територіальної підсудності у справах за позовами до приватних виконавців, тому слід застосовувати правила частини першої статті 27 ЦПК України є невірним її тлумаченням. Процесуальна помилка судів полягає утому, що вони не розрізнили підсудність справи за скаргою на дії/рішення державного/приватного виконавця, які подаються згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, від справи, пов`язаної з цивільно-правовим спором, а саме відшкодування сум за нормами ЦК України. Законом не передбачено іншого порядку подання позовів, як і не встановлено особливостей подання позовів до приватних виконавців, арбітражних керуючих, чи інших осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність».

Зазначеним рішенням суду касаційної інстанції визначено підсудність цивільної справи за позовом до приватного виконавця - за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом з`ясовано, що відповідач не являється суб`єктом підприємницької діяльності, здійснює незалежну професійну діяльність приватного виконавця, зареєстрована у Подільському районі м. Києва, позов заявлений щодо цивільно-правового спору, а саме про стягнення моральної шкоди за нормами ЦК України, а тому в даному випадку обираючи підсудність справи позивачем повинні були застосовуватися загальні правила підсудності - за місцем реєстрації проживання приватного виконавця.

Згідно вимог ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Беручи до уваги вищезазначене та враховуючи вимоги чинного законодавства встановлено, що справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна та підлягає передачі на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 31, 187, 260, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/13512/20 (провадження № 2/755/5649/20) за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про стягнення моральної шкоди передати на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя