ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» березня 2020 року

м. Харків

справа № 639/8795/15-ц

провадження № 22ц/818/2185/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кругової С.С., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , представник заінтересованої особи - Репало О.О., старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машкіна І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року в складі судді Єрмоленко В.Б.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Просила видати дублікат виконавчого листа, виданого Слов`яносербським районним судом Луганської області, про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по ј частині його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - задоволено; видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Слов`яносербського районного суду Луганської області про стягнення зі ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ј частини його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 червня 2013 року до його повноліття.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та направити справу для розгляду до Марківського районного суду Луганської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що заява про видачу дубліката виконавчого листа розглянута без належного повідомлення та участі боржника та державного виконавця, а також з порушенням правил підсудності, оскільки виконавчий лист видано Слов`яносербським районним судом Луганської області, територіальну підсудність якого змінено розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2014 року на Марківський районний суд Луганської області.

30 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машкіної І.О., яка, зокрема, вказала, що з 08 січня 2020 року на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист (дублікат), виданий Слов`яносербським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини його заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 червня 2013 року до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей документ надійшов до відділу з Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у зв`язку з тим, що боржником надано заяву до Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якій зазначалось, що ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 . Станом на 30 березня 2020 року заборгованість за аліментами складає 95277,92 грн, штраф - 42433, 96 грн, а всього - 137 711,88 грн.

27 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

27 березня 2020 року від ОСОБА_1 та 30 березня 2020 року від представника ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, які задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оригінал виконавчого листа втрачено та рішення суду не виконується, тому наявні підстави для видачі його дубліката, і це питання може бути вирішено Жовтневим районним судом м. Харкова. При цьому особи, про обов`язки яких суд прийняв судове рішення, залучені до участі у справі та повідомлені належним чином.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Слов`яносербського районного суду Луганської області від 26 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 29 жовтня 2013 року, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 червня 2013 року до його повноліття.

29 жовтня 2013 року зазначеним судом видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в Артемівському відділі ДВС Луганського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області, що підтверджується копією цього виконавчого листа та довідкою від 02 квітня 2014 року № 4196/07-50/_18 (а. с. 10, 12).

Рішенням Слов`яносербського районного суду Луганської області від 15 січня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Залишено ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 11).

Із відповіді Артемівського відділу ДВС Луганського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області від 29 вересня 2015 року № 1340 вбачається, що виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина перебуває на виконанні у відділі. На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної владі тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2014 року № 246/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», наказу Головного управління юстиції у Луганській області від 25 листопада 2014 року № 46-В, Артемівський відділ ДВС Луганського міського управління юстиції тимчасово переміщено у м. Сєвєродонецьк. Зазначено, що матеріали виконавчого провадження, матеріально-технічна база та інше майно відділу знаходиться за місцем його попередньої реєстрації. У зв`язку з небезпекою для життя працівників вивезти майно та виконавчі провадження не виявляється можливим. Стягувачу роз`яснено, що у відповідності до пунктів 14.3, 14.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень вона має право звернутися до суду або іншого органу для отримання дубліката виконавчого документа (а. с. 3).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною з Луганської області особою та проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 29 жовтня 2014 року № (а. с. 5).

ОСОБА_2 також є внутрішньо переміщеною з Луганської області особою та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 07 листопада 2014 року № , а з 29 березня 2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25 листопада 2019 року (а. с. 27, 28).

30 жовтня 2015 року ОСОБА_1 отримала дублікат виконавчого листа у цій справі (а. с. 18).

До апеляційної скарги додано постанову старшого державного виконавця Московського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машкіної І.О., ВП № 40521158, з якої вбачається, що прийнято до подальшого виконання виконавчий лист № 429/1398/13-ц, виданий 29 жовтня 2013 року Слов`яносербським районним судом Луганської області про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 (а. с. 29).

До участі у справі ані боржник, ані державний виконавець не залучені та не повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

За змістом частин 1 та 2 статті 370 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Аналогічні по суті положення містяться у підпункті 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України у чинній редакції, згідно якого до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

Як вбачається з пункту 15.3 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року, у редакції на час розгляду справи судом першої інстанції, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, необхідність у ОСОБА_1 у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на її користь на утримання сина виникла у зв`язку з тим, що Артемівський відділ ДВС Луганського міського управління юстиції, на виконанні якого перебував зазначений виконавчий лист, тимчасово переміщено у м. Сєвєродонецьк, однак матеріали виконавчого провадження, матеріально-технічна база та інше майно відділу залишились за місцем його попередньої реєстрації, та їх вивезення є неможливим.

Водночас, вимоги статті 370 ЦПК України та пункту 15.3 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, чітко передбачали, що питання про видачу дубліката виконавчого листа вирішується саме тим судом, який видав виконавчий лист.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавчий лист видано Слов`яносербським районним судом Луганської області на виконання рішення цього суду від 26 вересня 2013 року.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає альтеративну підсудність лише щодо позовів про стягнення аліментів, які можуть бути пред`явлені за місцем проживання позивача. Однак, щодо розгляду питань, які виникають на стадії виконання рішення суду, альтернативної підсудності не передбачено.

Таким чином, питання про видачу дубліката вказаного виконавчого листа так само мало вирішуватися Слов`яносербським районним судом Луганської області.

Разом з тим, відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14 змінено територіальну підсудність справ Слов`яносербського районного суду Луганської області та визначено її за Марківським районним судом Луганської області.

Проте, всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання як внутрішньо переміщеної особи, тобто до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Крім того, статтею 370 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, було передбачено, що заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ані боржник, ані державний виконавець до участі у справі не залучені та їх не повідомлено належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Із апеляційної скарги боржника та доданих до неї доказів вбачається, що про наявність виконавчого провадження у старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машкіної І.О. боржнику стало відомо 11 лютого 2020 року після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження.

Пунктом 3 частини третьої статті 376 чинного ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Всупереч зазначеним вимогам, відомостей про те, що під час розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа боржник ОСОБА_2 та державний виконавець залучалися до участі у справі та повідомлялися про дату та час розгляду справи, а саме копій супровідних листів, судових повісток чи поштових повідомлень про їх вручення, оголошень на веб-сайті в порядку Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», матеріали справи не містять.

Із відзиву на апеляційну скаргу державного виконавця та наданої копії постанови про прийняття виконавчого провадження не зрозуміло, що знаходиться на примусовому виконанні державного виконавця: оригінал виконавчого листа чи його дублікат.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та виходячи з вимог статті 376 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому звертає увагу при подальшому розгляді справи судом першої інстанції на Закон України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14 щодо зміни територіальної підсудності справ Слов`яносербського районного суду Луганської області та визначення її за Марківським районним судом Луганської області і підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді С.С.Кругова

О.М.Хорошевський

Повний текст постанови складено 31 березня 2020 року.