ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 718/3290/19

провадження №22-ц/822/713/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, третя особа Дочірнє підприємство «Чернівецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, третя особа Дочірнє підприємство «Чернівецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував слідуючими обставинами.

22.04.2019 року позивач звернувся в Кіцманський відділ поліції ГУНП в Чернівецькій області про те, що він 22.04.2019 року рухався з м.Чернівці в напрямку м.Івано-Франківська і в с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, під часу руху по вул. Незалежності, 26 на його автомобіль марки « Audi A6 Allroad» (чорного кольору), н. з. НОМЕР_1 впало дерево, внаслідок чого було спричинено значні ушкодження автомобілю.

Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 59160 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, третя особа Дочірнє підприємство «Чернівецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області є неналежним відповідачем у справі, оскільки саме ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за умовами вищезазначеного договору має здійснювати експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення в межах смуги відведення якої знаходилось дерево, яке впало на автомобіль позивача та пошкодило його, усувати виявлені недоліки, які несуть ризик настання негативних наслідків, завдання шкоди учасникам дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 59160 грн. матеріальної шкоди, 20000 моральної шкоди.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалене рішення незаконним, оскільки в ньому неправильно встановлені висновки та не доведені обставини, що мають значення для справи і які суд вважав встановленими, а також неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вважає, що ним було доведено, що саме Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області має бути відповідачем по справі.

Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області є основним балансоутримувачем відрізку дороги на якому росло дерево, що впало на автомобіль позивача.

Матеріалами перевірки поліції доведено, що пошкодження автомобіля настали внаслідок падіння дерева, яке перебувало на балансі відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Audi A6 Allroad» (чорного кольору), н. з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Із досліджених у судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2019 року та висновку по матеріалах перевірки ЄО-1732 Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 23.04.2019 року встановлено, що 22.04.2019 року ОСОБА_1 рухався з м.Чернівці в напрямку м. Івано-Франківська і в с. Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, під часу руху автомобіля по вул. Незалежності, 26 на його автомобіль марки «Audi A6 Allroad» (чорного кольору), н. з. НОМЕР_1 впало дерево. Відповідно до відповіді Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області № 418 від 21.06.2019 року відрізок дороги, де росло дерево, що впало на вищевказаний автомобіль в АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ДП «Чернівецький автодор».

Відповідно до протоколу огляду місця подій від 22.04.2019 року проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється автомобіль типу караван марки Ауді чорного кольору, д.н. з. НОМЕР_1 , який припаркований на узбіччі дороги з правої сторони у напрямку м. Івано-Франківськ в с.Оршівці, навпроти житлового господарства, що по вул.Незалежності 26. На момент огляду вищевказаного автомобіля в нього пошкоджене лобове скло з лівої сторони від шофера. На капоті наявні незначні вм`ятини, які розміщені по всій площині, однак більш їх розміщено з лівої сторони. Дані вм`ятини мають сліди в сторону бампера. Також не значні сліди деформації знаходяться на лівому передньому крилі і на даному крилі відсутнє захисне скло лівого попереджувального маячка про поворот. З переду даного автомобіля на землі одразу виявлено кучу поламаного сухого гілля різної довжини та товщини. Крім того, навпроти даного автомобіля з ліва через дорогу виявлено стовбур дерева, верхня частина якого направлена саме навпроти капоту автомобіля "Ауді". Даний стовбур довжиною біля 12-14 метрів. З одного краю стовбура наявні сліди спилювання, а з іншої сторони відломаний в основі кореня. Частина гілля також виявлено на лівому узбіччі та в кюветі, що з ліва від дороги. В місці розташування автомобіля на дорозі наявна розмітка 1.5 та 1.2 ПДР. будь-яких позначень на стовбурі виявлено не було.

Із письмових пояснень позивача ОСОБА_1 від 22.04.2019 року вбачається, що він 22.04.2019 року біля 11 години рухався на вищевказаному автомобілі на трасі М-19 з м.Чернівці в сторону м.Снятин, доїхавши до с.Оршівці, по вул. Незалежності, навпроти буд. 26 Кіцманського району, під час руху на його автомобіль впало дерево, яке пошкодило його автомобіль.

Відповідно до відповіді Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області № 418 від 21.06.2019 року відрізок дороги, де росло дерево, що впало на вищевказаний автомобіль в АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ДП «Чернівецький автодор».

Згідно накладної № 2584 від 15.05.2019 року позивачем було придбано у ФОП ОСОБА_3 запчастини для ремонту автомобіля на суму 37 830 грн.

Згідно акту № К-00000006 від 29.05.2019 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивачем ОСОБА_1 здійснено ремонт автомобіля у ФОП ОСОБА_4 в сумі 21 330 грн.

Встановлено, що Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області, як замовник 01.04.2019 року уклала з Дочірнім підприємством «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» Договір № 15 про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти зокрема з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Чернівецької області, за яким підрядник зобов`язався надавати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення загального користування у Чернівецькій області, зокрема автомобільної дороги, де сталася ДТП.

За умовами вищезазначеного договору підрядник - Дочірнє підприємство «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» зобов`язався надати замовнику послуги з експлуатації автомобільних доріг, а замовник прийняти і оплатити такі послуги в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів та стандартів.

Згідно п. 6.3.5. вищевказаного договору, підрядник зобов`язаний забезпечувати на місці надання послуг вжиття необхідних заходів по техніці безпеки, пожежної безпеки і охорони такого місця.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом із тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 04 вересня 2019 року у справі №200/22129/16-ц.

Згідно з п.9 ст.10 закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Згідно з підпунктом 7 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо.

Відповідно до п.3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 10.04.2006 №105, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

На підставі пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

У п.5.5 вказаних правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є:

на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів;

на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства;

на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій;

на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування;

на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Отже, відповідальність за шкоду завдану падінням дерева, тобто фактичним відповідачем у справі повинен бути або балансоутримувач, або власник (користувач) або виконавчий орган місцевого самоврядування.

Саме позивачу першочергово слід визначити на балансі якого підприємства знаходяться зелені насадження (дерева) для подальшого встановлення відповідальної особи, яка буде компенсувати завдані збитки.

Звертаючись з позовом до Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, хто є балансоутримувачем дерева, внаслідок падіння якого, заподіяна позивачу шкода. Чи передавала сільська рада, адже дерево було розташовано на землі комунальної власності, власником якої є територіальна громада, дерево уповноваженому підприємству чи організації які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.

Отже, особа вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Доказів того, що Служба автомобільних доріг у Чернівецькій області є балансоутримувачем зазначеного дерева, внаслідок падіння якого був пошкоджений автомобіль позивача, суду не представлено.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що обставини дорожньо-транспортної пригоди не зафіксовано у схемі місця ДТП, де не можливо визначити місцезнаходження відповідного дерева, яке впало на автомобіль і чи перебуває на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні відповідача або перебуває на його балансі.

Враховуючи, що саме позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди, однак позивачем ОСОБА_1 цього не доведено, висновок суду про відмову в позові є правильним.

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на обставини, зазначені в позові, фактично зводяться до переоцінки доказів та непогодження з висновками суду першої інстанції, однак їх не спростовують.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді І.М. Литвинюк

О.О. Одинак