КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 367/4506/20 Головуючий у 1 інстанції: Карабаза Н.Ф.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В..,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство соціальної політики, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив встановити факт отримання ним контузії при захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України 23 травня 2015 року в населеному пункті Широкіне Донецької області внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України. Зазначив, що 11.03.2015 року він здійснював інструкторсько-волонтерську діяльність в лавах в окремому загоні спеціального призначення «АЗОВ», на разі це окремий загін спеціального призначення «АЗОВ» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Будучи бійцем танкової роти ОЗСП «АЗОВ», 23.05.2015 року він перебував в населеному пункті Широкіне Донецької області. Приблизно о 6 годині 30 хвилині відбувся артилерійський обстріл позицій ОЗСП "АЗОВ" і він опинився в безпосередній близькості від місця розриву фугасу. Внаслідок чого втратив свідомість, був відкинутий на декілька метрів вбік і вдарився об кам`яну стіну, фактично отримавши пошкодження у вигляді баротравми, струсу головного мозку, контузії. При проходженні обстежень та лікування йому були встановлені наступні діагнози: гіпертонічна хвороба II ступені, атеросклеротичний кардіосклероз, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженням церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною сиптоматикою, вегето-судинною дисфукцією, частими судинними кризами змішаного характеру, сінкопальні стани; церебральний арахноїдит з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом - центральною вестибулярною дисфункцією, стійко вираженим цефалічним синдромом. Однак, зважаючи на те, що у лікарні МВС міста Запоріжжя йому не був поставлений діагноз контузії головного мозку, він не може отримати як правильне лікування так і допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Визнання факту отримання контузії, як юридичного факту йому необхідно для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що була ратифікована Президією Верховної Ради Української PCP 03 липня 1954 року та на те, що встановлення факту поранення внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України в іншому порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Посилається на порушення норм процесуального права і зазначає, що дійсно факт поранення чи контузії не може бути встановлений в судовому порядку. Разом з тим, факт контузії був обґрунтуванням необхідності встановлення іншого факту факту збройної агресії Російської Федерації, внаслідок чого він отримав контузію. Оскільки чинним законодавством не визначено іншого способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним контузії та військовою агресією Російської Федерації, єдиним способом встановити даний факт є саме звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту отримання ним контузії при захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України 23 травня 2015 року в населеному пункті Широкіне Донецької області внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України, суд першої інстанції виходив з того, що факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1,2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно Листа Верховного суду від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту отримання ним контузії при захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України 23 травня 2015 року в населеному пункті Широкіне Донецької області внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що факт контузії був обґрунтуванням необхідності встановлення іншого факту факту збройної агресії Російської Федерації, внаслідок чого він отримав контузію, що йому необхідно для визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі - Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається діагноз контузії головного мозку йому не був встановлений і тому він не зміг отримати допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Зацікавленою особою у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 вказав Міністерство соціальної політики. Оскільки належними документами не підтверджено самого факту контузії ОСОБА_1 23 травня 2015 року, у суду були відсутні підстави вважати, що, заявляючи вимоги, ОСОБА_1 мав намір виключно встановити причинно-наслідковий зв`язок між отриманим пораненням/контузією та військовою агресією Російської Федерації. Крім того, ОСОБА_1 не навів доводів та не надав жодних доказів на підтвердження того, що для визначення його як особи, яка підпадає під захист Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, є необхідним встановлення судами України відповідного факту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.