КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6657/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РОС» про визнання припиненими трудових відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О.,-

встановила:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив визнати припиненими трудові відносини між ним та ТОВ «КИЇВ РОС» з 18 червня 2019 року у зв`язку із його звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03 вересня 2008 року він приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «КИЇВ РОС» за сумісництвом.

Листом від 04 червня 2019 року позивач направив на адресу загальних зборів товариства заяву про своє звільнення з посади за власним бажанням з 18 червня 2019 року.

Відповідно до наказу від 18 червня 2019 року № 7-к позивач фактично припинив виконання обов`язків директора товариства.

Позивач зазначає, що з моменту направлення заяви про звільнення та на час звернення з даним позовом до суду, товариство не вчинило будь-яких дій щодо розгляду заяви, не створило нового виконавчого органу товариства та не внесло відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців про звільнення позивача.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ТОВ «КИЇВ РОС» в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом № 1-к ТОВ «КИЇВ РОС» від 03 вересня 2008 року, на підставі Протоколу № 1 загальних зборів учасників, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора за сумісництвом з окладом згідно з штатним розкладом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками ТОВ «КИЇВ РОС» є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , керівником товариства є ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що він направив на адресу загальних зборів товариства заяву про своє звільнення з посади за власним бажанням з 18 червня 2019 року. Відповідно до наказу від 18 червня 2019 року № 7-к позивач фактично припинив виконання обов`язків директора товариства. Утім товариство не вчинило жодних дій щодо розгляду заяви відповідача та не внесло до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців відомості про звільнення позивача, чим порушило право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

Згідно положень статті 61 Закону України «Про господарські товариства»позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу.

Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу.

Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не здійснено жодних дій щодо дотримання процедури звільнення з посади.

Так, позивач лише написав заяву про звільнення за власним бажанням, при цьому позивачем не надано відомостей про ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передачи печатки, документів уповноваженій особі, тощо.

Зазначене свідчить про недотримання позивачем процедури звільнення.

Лише у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.

Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді справи суд першої інстанції фактично усунувся від розгляду трудового спору та почав розглядати корпоративний спір, колегія суддів не приймає, оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково застосував положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», та порушив ст. 38 КЗпП України, колегія суддів відхиляє, оскільки цей закон регулює порядок скликання загальних зборів, зокрема для вирішення питання щодо звільнення директора.

Доводи апеляційної скарги про те, що необхідність надання позивачем доказів щодо скликання ним загальних зборів не відповідає вимогам законодавства, колегія суддів відхиляє, оскільки особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається на підставі рішення загальних зборів учасників товариства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 січня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко