ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 631/547/15-ц

провадження № 22-ц/818/5305/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянув у порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року в складі судді Семіряд І.В.,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року позов ПАТ КБ «Надра» залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції 23 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» подано апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року.

Клопотання мотивовано тим, що 19 травня 2020 року між ТОВ«ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» та ПАТ КБ «Надра» укладено договір №GL3N217 про відступлення права вимоги, за яким банк відступив право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №6/4/02/2007/840-К/156 від 23 листопада 2007 року. ТОВ«ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» не приймало участі у розгляді справи № 631/547/15-ц та про існування ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року стало відомо лише 08 вересня 2019 року при ознайомленні з матеріалами вищезазначеної справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина перша, друга статті 352 ЦПК України).

Частиною першою статті 354 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків не може бути поновлений. Проте, при наявності винятків, визначених цією частиною статті 358 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений, навіть, якщо апеляційну скаргу подано зі спливом річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому процедура апеляційного оскарження визначається за процесуальними правилами, які діють на момент подання апеляційної скарги, а не на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до положень частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з відступленням 19 травня 2020 року ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеними між ПАТ КБ «Надра» та відповідачами. Отже, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, який набув цих прав в обсязі і на умовах, що існували станом на 29 травня 2020 року у ПАТ КБ «Надра».

Ухвала суду першої інстанції постановлена 20 лютого 2018 року за відсутності учасників справи. Згідно з зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копія ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року отримана ПАТ КБ «Надра» 15 березня 2018 року (а. с. 185, 187). В межах строку, визначеного статтею 354 ЦПК України, позивачем апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року подано не було.

Відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Оскільки на час постановлення 20 лютого 2018 року судом першої інстанції оскаржуваної ухвали не вирішувались питання щодо прав, свобод та інтересів ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС», апеляційну скаргу було подано після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваної ухвали, а заявником не наведено винятків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, за яких такий строк може бути поновлений, правові підстави для відкриття апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина