09.10.2020 Справа № 469/426/20
2/469/478/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Тавлуя В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,
учасники справи:
позивачка ОСОБА_1 - не з`явилась,
представник позивачки - адвокат Дорошенко А.В,
відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
ОСОБА_1 11 червня 2020 року звернулася до Березанського районного суду з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно:
- житловий будинок загальною площею 61,4 кв.м з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,
- земельну ділянку площею 0,1171 га, розташовану на території Рибаківської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що вона разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .
Оскільки вона свого житла не мала і не має, з липня 2007 року вона разом із сином перейшла проживати до житлового будинку по АДРЕСА_1 .
У вказаному будинку з 2001 року ніхто не проживав, а тому він був в занедбаному, аварійному стані: були тільки стіни і покрівля, і то місцями був відсутній шифер, ні дверей, ні вікон, ні підлоги в будинку не було, була відсутня будь-яка комунікація. Для проживання будинок був непридатний. Враховуючи стан будинку, вона вважала, що він нікому не належить, тобто є покинутим, як і більшість будинків в селах.
На початку 2007 року вона звернулася до сільської ради чи є які дані в сільській раді щодо власника будинку, але такими даними сільська рада не володіла. Зі слів односельців вона знала, що в будинку раніше проживала сім`я ОСОБА_7 , які виїхали за кордон на постійне місце проживання, такі ж дані її повідомили і в сільській раді. Рідні в селі у Васяновичів не було, про наявність взагалі у них рідні також ніхто не знав.
Тоді, порадившись зі своїми рідними, вона вирішила оселитися в данному будинку. За допомогою своєї рідні з березня 2007 року вони почали робити ремонт в будинку: поставили вікна, двері, постелили підлогу, підвели воду, зробили опалення і через три місяці позивачка разом з сином поселилися в будинку. В кінці 2008 року вона підвела до будинку газ, уклавши 23.01.2009 року договір на газопостачання та газифікацію з ВАТ «Миколаївгаз»
Але коли в 2008 році вона хотіла оформити право власності на будинок і звернулася до Березанського БТІ за оформленням технічної документації, їй стало відомо, що на даний будинок зареєстровано право власності за членами сім`ї ОСОБА_7 : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їхніми неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вбачалося зі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу «Прибій» 20 червня 1995 року, що знаходилося в документах БТ1.
Згідно реєстраційного посвідчення Березанського БТІ Миколаївського ММБТІ за реєстровим №84 від 20.06.1995 року право власності на житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 .
Про належність земельної ділянки під будинком та господарчими спорудами їй відомо не було. З метою оформлення земельної ділянки вона у 2017 році звернулася до Рибаківської сільської ради, де її повідомили, що вказана земельна ділянка оформлена на праві приватної власності на ОСОБА_2 .
Звернувшись у 2017 році до відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області, вона отримала копію акта на право приватної власності на землю виданого на ім`я ОСОБА_2 . Як вбачається з копії акта, в 1997 році ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради народних депутатів від 05.05.1997 року № 26, отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1171 га, розташовану на території Рибаківської сільської ради для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що вбачається з державного акта на право приватної власності на землю серії 11-МК № 024664, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №212, виданого Рибаківською сільською радою народних депутатів 10.07.1997 року. Дана обставина підтверджується також довідкою Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області за вих. № 100 від 12.05.2020 року.
Довідкою Коблівської сільської ради від 12.05.2020 року за вих.№ 96 підтверджено, що відповідно даних погосподарського обліку головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . Даними хто являється власником будинку сільська рада не володіє.
Факт того, що сім`я ОСОБА_7 з 2001 року не проживає в спірному домоволодінні, виїхала за кордон на постійне місце проживання і на території села за весь цей час не з`являлися підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.01.2020 року.
З березня 2007 року і до даного часу вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, а також земельною ділянкою під будинком. З моменту вселення в будинок вона оплачувала комунальні послуги, що підтверджується квитанціями, які у неї збереглися: за споживання електроенергії за період 2008-2020 років, водопостачання - 2012-2020 року, газопостачання - 2009-2020 роки, та сплачувала земельний податок.
Фактично житловий будинок та земельна ділянка перебувають у її безперервному володінні та користуванні більше 10 років. Відповідачі не оскаржували її право користування та володіння житловим будинком та земельною ділянкою. До неї не надходило жодних письмових та/або усних звернень чи вимог з приводу неправомірного володіння майном.
Враховуючи, що власники будинку на протязі 19 років постійно проживають за кордоном і їх місце проживання їй не відоме, а вона не має змоги зареєструватися за своїм фактичним місцем проживання, так як будинок офіційно належить іншим особам, та не має змоги іншим способом оформити своє право власності на нерухоме майно, яким володіє та користується 13 років, єдиним способом захисту її невизнаного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
При цьому позивачка зазначає, що будь-який цивільно-правовий договір між нею та власником не укладався, нерухомим майном вона володіє безперервно, відкрито, на протязі більше 10 років, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 року №200121594. відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Даними хто являється власником будинку сільська рада не володіє, що підтверджується довідкою Коблівської сільської ради від 12.05.2020 року за вих.№ 96.
Посилаючись на наведені обставини та норми закону, позивачка просить задовольнити позов.
16 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (Т.1, а.с-190).
Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1, а.с.211).
У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п.2 ч.7, ч.11 ст.128 ЦПК України (Т.1, а.с.226-228, 236, 237, Т.2, а.с.13-15, 40), однак у судове засідання не з`явилися, не повідомили про причину своєї неявки, відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позову до суду не надали.
Відповідач ОСОБА_4 надсилав на електронну адресу суду інформацію, зі змісту якої вбачається, що він ознайомлений зі слуханням судової справи, у якій він є відповідачем, проте свою позицію щодо предмета спору відповідач чітко не висловив (Т.1, а.с.230-235).
За даними, наданими суду представником позивачки ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_4 надіслав на електронну адресу представника позивачки інформацію, за змістом якої він не має ні вимог, ні питань до позивачки, та зазначає, що ніхто з його сім`ї не буде нічого від неї вимагати (Т.2, а.с.43).
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з того, що відповідачі неодноразово не з`являлись у судові засідання, суд зі згоди представника позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено у судовому засіданні на підставі пояснення представника позивачки, показань свідків ОСОБА_9 (Т.2. а.с.7), ОСОБА_10 (Т.2. а.с.8), ОСОБА_11 (Т.2. а.с.9), ОСОБА_12 (Т.2. а.с.10), досліджених судом довідок виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області за № 13 від 15.01.2020 року (Т.1, а.с.13), № 14 від 15.01.2020 року (Т.1, а.с.14), акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного компетентною комісією 15.01.2020 року (Т.1, а.с.15), разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з липня 2007 року проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за членами сім`ї ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , та їхніми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу «Прибій» 20 червня 1995 року (Т.1, а.с.24), копії техпаспорту на будинок (Т.1, а.с.25-27).
Згідно з реєстраційним посвідченням Березанського БТІ Миколаївського ММБТІ за реєстровим № 84 від 20.06.1995 року право власності на житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_2 1, а.с.24 на зв.).
Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1171 га, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 024664, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 212, виданого Рибаківською сільською радою народних депутатів 10.07.1997 року (Т.1, а.с.28) та довідки Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області за вих. № 100 від 12.05.2020 року (Т.1, а.с.29).
За даними погосподарських книг Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області с.Лугове за період з 1991 по 2020 роки включно за адресою домогосподарства АДРЕСА_1 , зареєстровані:
- згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 за 1991-1995 рр. голова домогосподарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (Т.1, а.с.31);
- згідно з особовим рахунком № НОМЕР_2 за 1996-2000 рр. голова домогосподарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бабуся ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка 23.03.1997 року вибула в м.Горлівка Донецької області, та син ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_2 та троє дітей вибули з домогосподарства 24.07.2000 року (Т.1, а.с.32);
- згідно з особовими рахунками №№ 588, 558, 738.1, 8 за 2001-2020 рр. членом домогосподарства рахується лише голова домогосподарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1, а.с.33-36).
З пояснень представника позивачки, показань свідків ОСОБА_9 (Т.2. а.с.7), ОСОБА_10 (Т.2. а.с.8), ОСОБА_11 (Т.2. а.с.9), ОСОБА_12 (Т.2. а.с.10), даних довідки виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївські області за №14 від 15.01.2020 року (Т.1, а.с.14) та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.01.2020 року (Т.1, а.с.15) вбачається, що у вказаному будинку позивачка почала проживати з липня 2007 року разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , а сім`я ОСОБА_7 у спірному домоволодінні не проживає з 2001 року, оскільки вони виїхали за кордон, і на території села Лугове їх по день судового розгляду ніхто не бачив.
На день вселення позивачки до спірного будинку будинок був в занедбаному, аварійному стані: були тільки стіни і покрівля, і то місцями був відсутній шифер, ні дверей, ні вікон, ні підлоги в будинку не було, була відсутня будь-яка комунікація. Для проживання будинок був непридатний.
З березня 2007 року і до моменту звернення до суду із зазначеним позовом позивачка відкрито та безперервно володіє та користується зазначеним житловим будинком з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, а також земельною ділянкою під будинком.
З часу вселення в будинок позивачка проводила його ремонт, про що можуть свідчити копії накладних та чеків на придбані будівельні матеріали за період 2010-2019 років (Т.1. а.с.45-77), оплачувала комунальні послуги за споживання електроенергії за період 2008-2020 років, що підтверджується наданими позивачкою до матеріалів позову квитанціями (Т.1. а.с.78-123), оплачувала послуги за газопостачання - 2009-2020 роки, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (Т.1. а.с.124-160), оплачувала послуги за водовідведення - 2012-2020 року, що підтверджується наданими копіями квитанцій (Т.1. а.с.161-187), сплачувала земельний податок, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області за № 47 від 21.04.2020 року (Т.1. а.с30).
Посилаючись на наведені обставини та норми закону, позивачка просить задовольнити позов, оскільки вона з березня 2007 року і до часу її звернення до суду з даним позовом на протязі більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, а також земельною ділянкою під будинком, а відповідачі не оскаржували її право користування та володіння житловим будинком та земельною ділянкою.
При цьому обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає про те, що вона заволоділа спірним нерухомим майном не знаючи про те, що спірний будинок та земельна ділянка є власністю іншої особи, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 року № 200121594 відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні (Т.1, а.с.38), а Коблівська сільська рада даними хто являється власником будинку не володіє, згідно з довідкою Коблівської сільської ради від 12.05.2020 року за вих.№ 96 (Т.1, а.с.37).
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.
За змістом ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України, на яку посилається позивачка обґрунтовуючи свої вимоги, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Таким чином, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, для такого набуття необхідна сукупність умов:
- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;
- законність об`єкта володіння;
- добросовісність заволодіння чужим майном;
- відкритість володіння; безперервність володіння;
- сплив установлених строків володіння;
- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Аналізуючи поняття «добросовісність володіння» як ознаку набувальної давності за ст.344 ЦК України, Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018 року, по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Згідно правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду від 27.09.2018р. по справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.1018р. по справі № 683/2047/16-ц, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
Аналогічний висновок, викладений також у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №645/2540/17-ц, де зазначено, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий.
Як вбачається з пояснень представника позивачки, показань свідків, допитаних у даній справі, на момент вселення позивачки у спірний будинок жителям с.Лугове та самій позивачці було відомо, що у вказаному будинку раніше проживали відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказаною інформацією також володіла сільська рада.
Крім того, згідно з даними свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспу «Прибій» 20 червня 1995 року (Т.1, а.с.24) та копії техпаспорту на будинок (Т.1, а.с.25-27) право власності на зазначений будинок з 1995 року належало відповідачам, і зареєстроване за ОСОБА_2 згідно з реєстраційним посвідченням Березанського БТІ Миколаївського ММБТІ за реєстровим № 84 від 20.06.1995 року (Т.1, а.с.24 на зв.).
Спірна земельна ділянка з 1997 року належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , про що свідчить копія державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 024664, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №212, виданого Рибаківською сільською радою народних депутатів 10.07.1997 року (Т.1, а.с.28).
Таким чином, на момент вселення до спірного будинку у 2007 році позивачці було відомо про відповідачів, які раніше у ньому проживали, а інформація про те, хто є власником будинку, об`єктивно існувала у БТІ, оскільки право власності на будинок за відповідачами було офіційно зареєстровано ще у 1995 році, незважаючи на те, що Коблівська сільська рада не володіє даними, хто являється власником будинку згідно з її довідкою від 12.05.2020 року за вих. №96 (Т.1, а.с.37), на яку посилається позивачка обґрунтовуючи свої вимоги,
Даний факт, на думку суду, також не спростовують дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.02.2020 року № 200121594, на яку теж посилається позивачка.
Також суд вважає, що на момент вселення до спірного будинку у 2007 році об`єктивно існувала інформація про власника спірної земельної ділянки, оскільки відповідний державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 024664 на ім`я відповідачки ОСОБА_2 був виданий ще у 1997 році (Т.1, а.с.28).
Тобто, позивачка мала об`єктивну можливість звернутися до Березанського БТІ з запитом щодо власників спірного будинку, і отримати таку відповідь, а також до місцевого відділу земельних ресурсів чи до Коблівської сільської ради щодо даних про власника спірної земельної ділянки.
Разом з тим, не з`ясуваши зазначені обставини, які, на думу суду, вона об`єктивно могла з`ясувати, позивачка самовільно, без будь-яких правових підстав, зокрема, без дозволу власника майна, вселилася у спірний будинок, хоча й на власний розсуд здійснювала його ремонт.
Таким чином, суд вважає, що відповідачка заволоділа спірним майном не добросовісно.
Разом з тим, добросовісність заволодіння чужим майном є обов`язковою умовою для визнання права власності на спірне майно за набувальною давністю відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України, і не встановлення даної обставини судом виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю, і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд - у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2020 року.

Суддя: