ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року

м.Суми

Справа №592/10456/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/854/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Констянтиновича

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року в складі судді Косолап М.М., ухваленого в м. Суми

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09 жовтня 2007 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5500 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 30 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 26910 грн 37 коп., яка складається із: 4377 грн 92 коп. - заборгованість за кредитом, 15585 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5189 грн 71 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1257 грн 64 коп. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09 жовтня 2010 року у розмірі 26910 грн 37 коп. з яких: 4377 грн 92 коп. - заборгованість за кредитом, 15585 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5189 грн 71 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1257 грн 64 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1218 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року відмовлено.

У лютому 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме з наданим позивачем витягом з Тарифів, Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилася та погодилася відповідач, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплату неустойки (пені, штрафів).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти її задоволення і зазначив , що відповідач, своїм підписом в заяві від 9 жовтня 2007 року підтвердила свою згоду на те, що дана заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи є договором про надання банківських послуг. В даній заяві чітко передбачені істотні умови договору: тип картки валюта, тим кредитного ліміту; базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір комісії за зняття готівки. Таким чином, між банком та відповідачем погоджені усі істотні умови договору. Виходячи з цього, позивач вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с. 8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 09 жовтня 2007 року станом на 30 вересня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 26910 грн 37 коп., яка складається із: 4377 грн 92 коп. - заборгованість за кредитом, 15585 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5189 грн 71 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1257 грн 64 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 26910 грн 10 коп.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2007 року ОСОБА_1 заповнила і підписав анкету-заяву, в якій зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить 22,8 % із розрахунку 360 днів в рік (а.с.8).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 09 жовтня 2007 року по 31 грудня 2012 року проценти нараховувались у розмірі 22,8% річних, а у період 01 січня 2013 року по 30 вересня 2015 року 30% річних (а.с.5-7).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

З наданих АТ КБ «ПриватБанк» до суду копії анкети-заяви позичальника від 09 жовтня 2007 року, розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення ОСОБА_1 , вбачається, що остання погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 22,8% річних за користування кредитними коштами.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Щодо стягнення заборгованості за збільшеними відсотковими ставками, то банком, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 30 % річних з 01 січня 2013 року, як зазначено у розрахунку заборгованості, суду не надано, як і не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його зі зміною розміру процентної ставки відповідно до вимог ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, тому вказані вимоги позову є необґрунтованими.

Таким чином, у період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2015 року заборгованість за процентами за користування кредитними коштами слід обраховувати виходячи з відсоткової ставки 22,8 % річних, що становить 2781 грн 00 коп. (4377 грн 92 коп. (тіло кредиту) х 22,8 % * 1003 днів / 360 днів).

До цієї суми слід додати заборгованість за процентами за період з 24 листопада 2007 року по 31 грудня 2012 року включно в розмірі 4843 грн 75 коп.

Таким чином, заборгованість зі сплати процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 7624 грн 75 коп. ( 2781 грн 00 коп. + 4843 грн 75 коп.).

Разом з тим вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені та комісії, а також штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, не підлягають задоволенню, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату пені та комісій, штрафу не містять підпису ОСОБА_1 , а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем також не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4377 грн 92 коп. підлягає залишенню без змін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та необхідність скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а в частині розподілу судових витрат змінити.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 7624 грн 75 коп.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафом необхідно відмовити. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4377 грн 92 коп. підлягає залишенню без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 44,60% (12002,67 грн * 100 % / 26910,37 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 543 грн 22 коп. (44,60 % від 1219 грн).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п., 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Констянтиновича задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу скасувати.

Змінити заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 7624 грн 75 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та комісії, штрафу.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 543 грн 23 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: Т.А.Левченко

І.В. Орлов