справа № 183/775/14-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
учасники справи:
відповідачі: Орлівщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 ,
треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інна Армоніківна, реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1 до Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила Інна Армоніківна, реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування, права користування земельною ділянкою та прав забудовника,
У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила І. А., реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування, права користування земельною ділянкою та прав забудовника.
Посилаючись на вимоги статті 357 ЦК України, статті 120 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 просила суд, зокрема:
визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ частку домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається з частини будівлі літ. «А», літ. «а», літ.«а-2» з приміщеннями: 1-1 кімната - (8,7 кв. м), 1-5 санвузол - (5,3 кв. м), 1-6 коридор - (12,3 кв. м), 1-7 комора - (1,8 кв. м), 1-8 кухня - (7,9 кв. м), 1-9 тамбур - (3,7 кв. м), всього житловою площею 8,7 кв. м та загальною площею 39,7 кв. м, дворових споруд: вхід до підвалу літ. «ПГ», А підвал літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Е», душова літ. «Ж», колодязь літ. «К», навіс літ. «а-3», навіс літ. «Л», фундамент гараж-літня кухня літ. «Ф-Г»; Ѕ частина паркану № 4;
скасувати державну реєстрацію права власності житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , здійснену 10 лютого 2015 року реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.
Справа судами розглядалась неодноразово.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 права на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 скасувано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Лила І. А., Реєстраційна служба Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності, визначення порядку володіння та користування спільним майном, права користування земельною ділянкою, прав забудовника та скасування державної реєстрації права власності змінено, викладено її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

У липні 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просила, зокрема, привести судове рішення від 03 червня 2020 року у відповідність до вимог статей 26 та 27 Закону України «Про державну реєстрцаію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).

Зазначала, що 15 липня 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Співак Світлана Геннадіївна Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області постановила рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав № 53126565. На обґрунтування такого рішення державний реєстратор Співак С. Г. вказала про необхідність звернення до суду для усунення недоліків судового рішення, що перешкоджають здійсненню державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як свідчить зміст доданого до заяви рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Співак С. Г. від 15 липня 2020 року № 53126565, державний реєстратор зазначив, що в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року, справа № 183/775/14-ц, якою визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , судом не визначено саме яке право визнається за заявником.

Також у рішенні зазначено, що відповідно до статті 26 Закону для проведення державної реєстрації права на підставі судового рішення ОСОБА_1 необхідно надати документ на підставі якого встановлено одночасну зміну частки у праві спільної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований - АДРЕСА_1 , чи повне його скасування (припинення права). Повідомлено, що у випадку проведення державної реєстрації скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав, ОСОБА_1 необхідно звернутися з відповідною заявою та відповідним рішенням суду.

Згідно публічних відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Співак С. Г. Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року відмовлено у державній реєстрації прав на підставі зазначеної заяви ОСОБА_1 .

Разом з цим у статті 27 Закону визначені підстави для державної реєстрації прав власності та інших речових прав, серед яких - судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону).

При визнанні за особою права власності на частку у праві спільної власності на об?єкт нерухомого майна таке судове рішення підтверджує набуття права власності на нерухоме майно і передбачає внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положення частини третьої статті 26 Закону, на яке міститься посилання у рішенні державного реєстратора, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Проте, постановою Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі

№ 183/775/14-ц чітко визначено саме яке право визнається за позивачем (визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3 право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 ).

При цьому рішень, про які йдеться у частині третій статті 26 Закону, у справі

№ 183/775/14-ц суди не приймали або в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовили.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У частині другій статті 129 Конституції України визначено, що обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 18 ЦПК України передбачено обов`язковість судових рішень, зокрема, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина,

а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний

і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

За таких обставин рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Співак С. Г. від 15 липня 2020 року № 53126565 суперечить наведеним нормам законодавства України, фактично є відмовою провести державну реєстрацію набуття права власності на нерухоме майно на виконання судового рішення,що набрало законної сили, порушує права ОСОБА_1 як співвласника домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках

і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 262 ЦПК України окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Керуючись статтею 260, 262, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Інформувати Міністерство юстиції України про допущені при виконанні постанови Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі

№ 183/775/14-ц порушення законодавства державним реєстратором прав на нерухоме майно Співак Світланою Геннадіївною Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Про прийняті заходи реагування та усунення виявлених порушень повідомити Верховний Суд впродовж одного місяця з дня вручення цієї ухвали.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук