ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 685/1697/19
Провадження № 22-ц/4820/751/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2020 року (суддя Самойлович А.П.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Посилаючись на наведене, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2007 року народження, та ОСОБА_5 , 2010 року народження, в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2020 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Ухвалою цього ж суду від 27 січня 2020 року виправлено описку в рішенні суду від 10 січня 2020 року в абзаці другому резолютивної частини замість «не менше 50% прожитого мінімуму на кожну дитину відповідного віку» виправлено на «не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку».

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач працездатний, не хворіє, інших осіб, яких зобов`язаний утримувати за законом не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2019 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Апелянт вказував, що заяву щодо визнання позову та розгляд справи без його участі він подав через свою необізнаність та не усвідомлював правових наслідків, до яких вона може призвести, разом з тим, судом першої інстанції рішення було прийнято без врахування всіх обставин справи.

Зазначав, що суд першої інстанції при ухваленні рішення по справі не врахував його стан здоров`я та матеріальний стан. Апелянт зазначає, що його матеріальний стан не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки єдиним джерелом його доходу є пенсія у розмірі 2000 грн., яку він отримує як особа з інвалідністю II групи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року. Цим же рішенням ОСОБА_2 повернуто її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого 24 вересня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_1 змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (до зміни імені ОСОБА_1 ) є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Малолітні діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Теофіпольським виробничим управлінням ЖКГ Хмельницької області від 15 листопада 2019 року.

Батько - ОСОБА_1 проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на утримання малолітніх доньок, проте суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану та стану здоров`я відповідача, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є працездатним та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року встановлена друга група інвалідності довічно (а.с.34).

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області №13871 від 24.01.2020 року отримує пенсію по інвалідності 2 група, щомісячний розмір якої складає 2000 грн. (а.с.35).

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_1 є особою непрацездатною, являється людиною з другою групою інвалідності, отримує щомісячно пенсію в розмірі 2000 грн., колегія суддів вважає, що на утримання двох малолітніх доньок слід призначити аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожитого мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2019 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Посилання у рішенні на те, що відповідач у суді першої інстанції визнав позовні вимоги і суд відповідно ухвалив рішення про задоволення позову повністю, є необґрунтованим.

Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 листопада 2019 року і до досягнення старшою донькою повноліття.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимоги п.9 ч.1 ст.5 від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч.6 ст.141 УПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18 листопада 2019 року і до досягнення старшою донькою, повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк