КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №363/2851/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чіркова Г.Є.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Реєстраційна служба Вишгородського районного управляння юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з постановленою ухвалою, представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду з огляду на підстави позову, судом не враховано, що позивач у цій справі не є учасником справи, у якій вжито заходи забезпечення позову, відтак такі заходи мають бути скасовані за відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гостєва К.М. доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в пій і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що арешт, який позивач просить скасувати, накладний під час провадження у цивільній справі, у межах розгляду якої повинно вирішуватись питання про скасування арешту.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 обґрунтував його тим, що 12 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, у зв`язку із чим у останнього виникло право власності на будинок АДРЕСА_1 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року, договір довічного утримання розірвано.

Під час перереєстрації права власності у зв`язку із розірванням договору з`ясувалось, що на будинок накладено арешт на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року у справі №753/9096/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначені обставини підтверджуються даними Єдиного державного реєстру судових рішень.

З цього реєстру також убачається, що 22 вересня 2014 року у зазначеній справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог. Відомостей про оскарження рішення чи скасування ухвали реєстр не містить.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Поряд з цим, статтею 158 ЦПК України визначено, що право на подання клопотання про скасування заходів забезпечення належить виключно учасникам справи.

Позивач у цій справі не є учасником справи №753/9096/14-ц. Окрім того, на момент накладення арешту відповідно до ухвали суду будинок знаходився у власності відповідача.

06 травня 2020 року Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №756/8156/18 прийняв постанову, у якій вказав, що особі, яка не є учасником справи, не належить право звертатись в межах відповідного судового провадження із заявою про скасування заходів забезпечення позову, для цього встановлено інший механізм.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що питання про скасування заходів забезпечення позову вимагає з`ясування обставин, які не можуть бути з`ясовані в межах провадження у справі, в якій на майно накладено арешт, оскільки позивач у такій справі може розраховувати на задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника. Ураховуючи, що на майно у зв`язку із укладенням договору довічного утримання був накладений арешт в інтересах ОСОБА_1 , за приписами закону у зв`язку із розірванням договору майно відповідно до закону має бути повернуто власнику, то такі обставини мають досліджуватися та оцінюватися в межах загального провадження у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 03 серпня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова