Ухвала

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 766/8919/20

провадження № 61-12921ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Загоруйком Генадієм Анатолійовичем , на постанову Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред'явлення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня

2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно трикімнатної квартири загальною площею

160,3 кв.м, житловою площею 66,2 кв. м, що розташована за адресою:

квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3162733, що належить ОСОБА_1 .

Постановою Херсонського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») залишено без задоволення. Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2020 року залишено без змін.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року відмовлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Загоруйку Г. А.,

у прийнятті додаткового рішення до постанови Херсонського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року.

11 вересня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Загоруйко Г. А., подав касаційну скаргу (надійшла 16 вересня 2020 року), в якій представник заявника просить скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, у серпні 2020 року Загоруйко Г. А. , який діє від імені ОСОБА_1 , подав заяву про ухвалення додаткового рішення в указаній справі та просив вирішити питання щодо розподілу понесених ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 8 029 грн 10 коп., що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги під час розгляду Херсонським апеляційним судом апеляційної скарги АТ «Альфа Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня

2020 року. В обґрунтування указаного зазначив, що Херсонський апеляційний суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат понесених

ОСОБА_1 на правничу допомогу, надану адвокатом Загоруйком Г. А.,

у вигляді складання відзиву на апеляційну скаргу, представлення інтересів в суді апеляційної інстанції та інших супутніх дій, вчинених адвокатом при наданні професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом Херсонським апеляційним судом апеляційної скарги АТ «Альфа Банк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня

2020 року.

Відповідно до частини першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок здійснення судом розподілу судових витрат між сторонами.

Зокрема, нормами статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається у тому числі з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, процесуальний закон покладає на апеляційний суд обов`язок щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у випадку вирішення спору по суті та ухвалення судового рішення із висновком щодо розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі апеляційний суд залишив без змін ухвалу про забезпечення позову, яка подана до подачі позовної заяви, тобто не вирішував спір по суті.

Представником заявника було подано заяву про ухвалення додаткового рішення в указаній справі щодо розподілу судових витрат.

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених

статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 зроблено висновок по застосуванню статті 270 ЦПК України та вказано, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270

ЦПК України підстав.

У вказаній справі розгляд справи по суті не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

З урахуванням наведеного, у постанові Верховного Суду від 15 квітня

2020 року в справі № 520/11727/18-ц зроблено висновок, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед спір по суті позову.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що питання про усі судові витрати по справі, у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу, має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору за правилами, встановленими статті 141 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають.

Разом з цим, додаткова постанова апеляційного суду щодо вирішення питання розподілу судових витрат була винесена при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області

від 11 червня 2020 року, тому підлягає перегляду судом касаційної інстанції із застосуванням процедури, встановленої частиною четвертою статті 394 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування та мотивування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення про відмову в задоволенні заяви щодо розподілу судових витрат не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - Загоруйком Генадієм Анатолійовичем , на постанову Херсонського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред'явленнявідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Н. Ю. Сакара

Є. В. Синельников