ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 523/16510/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/4705/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - адвокат Рибак Андрій Вікторович,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглова Євгенія Віталіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Аліної С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та підстави скарги

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. (далі головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, головний державний виконавець), в якій просив визнати її дії незаконними та скасувати її постанови від:

- 05 березня 2019 року про прийняття виконавчого провадження №48185088 по виконанню виконавчого листа № 2-685/10 від 26 лютого 2010 року;

- 06 березня 2019р. про арешт його майна;

- 30 травня 2019 року про арешт його коштів,

та зняти арешт з усього його майна, накладеного на підставі постанов від 06 березня 2019 року.

Крім того, заявник просив скасувати постанову державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Ордатій Я.І. від 14 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №48185088 по виконанню виконавчого листа № 2-685/10 від 26 лютого 2010 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2010 року з нього, як поручителя, та ОСОБА_2 , як позичальника,стягнуто солідарно 501 047,98грн. на користь ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк».

На підставі зазначеного заочного рішення суду Суворовським районним судом м. Одеси стягувачу був виданий виконавчий лист №2-685/10 від 26 лютого 2010 року.

Зокрема, зазначив, що тільки 14 липня 2015 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Ордатій Я.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №48185088 по виконанню вказаного виконавчого листа №2-685/10 від 26 лютого 2010 року, незважаючи на те, що трирічний строк пред`явлення виконавчого листа на підставі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» до виконання закінчився 06 квітня 2013 року.

В подальшому вказане виконавче провадження було передано головному державному виконавцю ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Щегловій Є.В., яка, за відсутності оригіналу виконавчого листа, незаконно наклала арешт на все його майно та кошти, що порушує права та інтереси скаржника.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив задовольнити його скаргу на підставі ст.ст.1.4,6,13, 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.22,23,25,26,31,36,70,71,82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.16, 23,317,319,321,1167, ч.7ст.10, ст.4,30,58,59,118-120, 175,179 ЦПК України.

У поясненні на скаргу головний державний виконавець Щеглова Є.В. просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість з огляду на те, що всі оскаржувані постанови прийнято нею відповідно до вимог чинного законодавства.

Справа розглянута за відсутності суб`єкта оскарження ОСОБА_3 .

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції керувався ст.ст.447,451 ЦПК України та виходив з того, що скаржник не надав доказів та не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі,яка була уточнена, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог, а саме: зняти арешт з усього майна, яке належить йому, накладений на підставі оскаржуваних ним постанов від 14 липня 2015 року та від 06 березня і 30 травня 2019 року.

Крім доводів, що містяться у скарзі на дії державного виконавця, в апеляційній скарзі зазначено те, що суд першої інстанції розглянув скаргу у відсутності суб`єкта оскарження, не встановив розмір його заборгованості перед стягувачом, у судовому рішенні не навів жодного факту чи доказу та не розглянув жодного його клопотання, що вплинуло на правильність розгляду його позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у її відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України).

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено строки для звернення зі скаргою

Так, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

2. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Незважаючи на ці чіткі та зрозумілі вимоги закону, суд першої інстанції помилково 30 жовтня 2019 року відкрив провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Щеглової Є.В., поданою ним у жовтні 2019 року, зокрема, на постанови суб`єкта оскарження від:

- 05 березня 2019 року про прийняття виконавчого провадження №48185088 по виконанню виконавчого листа № 2-685/10 від 26 лютого 2010 року;

- 06 березня 2019р. про арешт майна;

- 30 травня 2019 року про арешт коштів,

не з`ясувавши причини поважності пропуску строку на подачу скарги, яка клопотання про поновлення строків не містила.

Не звернув суд першої інстанції і на те, що предметом оскарження ОСОБА_1 була й постанова державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ Ордатій Я.І. від 14 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №48185088 по виконанню виконавчого листа № 2-685/10 від 26 лютого 2010 року, проте зазначений суб`єкт оскарження, а також стягувач ПАТ «Марфін Банк» ані заявником, ані судом до участі у справі не залучалися, причини поважності пропуску строку на подачу скарги в цій частині судом першої інстанції також не з`ясовувалось.

Із копії рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2019 року видно, що про існування оскаржуваних постанов державних виконавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відомо щонайменше у червні 2019 року, коли ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «МТБ БАНК», Управління ДВС ВПВР ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна (а.с.33-34).

Оскільки суд першої інстанції з порушенням правил чинного процесуального законодавства розглянув по суті скаргу на дії державного виконавця, подану з пропуском строку, встановленого законом, за відсутності клопотання про його поновлення, судове рішення підлягає скасуванню, а скарга на дії державного виконавця залишенню без розгляду.

Апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 його право на повторне звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державних виконавців на загальних підставах, тобто, з одночасною подачею клопотання про поважність причин пропуску на подачу скарги у строки, встановлені ст.449 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.126,127,368,374,376,381-384,447,449 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Євгенії Віталіївни залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: