КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/7839/18 Головуючий у 1 інстанції - Сердинський В.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1317/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості

одержання права на спадщину

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадщину.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_1 , 1979 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінено черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_1 та надано ОСОБА_2 право на спадкування, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи позов позивачка зазначала, що з 1979 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 , що 1979 році вона познайомилась з ОСОБА_1 в1979 році, що він проживав сам і був розлученим. Вони зійшлися і почали проживати як чоловік і дружина без укладення шлюбу. ОСОБА_1 працював на деревообробному комбінаті будівельником. Вони жили як одна сім`я, піклувалась один про одного, у них завжди був порядок як в хаті так і в дворі.

Вона (позивачка) вела всі обліки і оплати за комунальні платежі по будинку, разом вони здійснювали ремонти будинку та зробили різні покрашення в будинку та дворі.

В 1992 роді ОСОБА_1 став почувати себе недобре, а згодом взагалі зліг через хворобливий стан, йому зробили операцію, але операція дала лише тимчасовий ефект, він надалі продовжував тяжко хворіти і був лежачим. Вона опікувалась ним, оплачувала за свої кошти комунальні платежі та утримувала будинок, купувала йому ліки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області від 18.03.1996 року зроблено запис за № 201. Позивачка поховала ОСОБА_1 , відбувала поминки, та залишилась проживати в його будинку та утримувати його, де проживає і по даний час.

Зазначала також, що син спадкодавця ОСОБА_3 не допомагав доглядати за батьком і взагалі не підтримував ніяких контактів з ними, жив в Росії; дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 після закінчення школи пішла від батька і проживало окремо; померла за 5 днів до смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 , від опійної наркоманії.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_1 складено не було, отже спадкування здійснювалося згідно закону. Оскільки, вона (позивачка) проживала з ОСОБА_1 однією сім`єю з 1979 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, до дня його смерті, що становить 17 років, то на думку позивачки, вона має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги.

Вважає, що вступивши в управління та володіння майном померлого ОСОБА_1 , вона фактично прийняла спадщину.

Зазначала, що встановлення факту проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю з 1979 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно їй для спадкування майна померлого ОСОБА_1 як спадкоємця четвертої черги.

31.10.2018 р. позивачка звернулась до Броварської державної нотаріальної контори для видачі документів на спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_1 .

Листом від 03.11.2018 року за №2015/02-14 завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори повідомила, що відповідно даних спадкової справи до майна померлого ОСОБА_1 вона не є спадкоємцем першої черги. Спадщину після спадкодавця прийняв його син; що інші відомості по спадковій справі нотаріальна контора може надати лише за запитом суду.

Про сина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вона знає лише те, що він виїхав від батька разом з матір`ю в 1979 році до м. Рибінськ в Росію, служив в армії в Росії, потім вчинив злочин і був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Де він зараз проживає їй не відомо.З 1979 року ОСОБА_3 в м. Бровари не приїздив. Спадщину на себе не оформлює. Дізнавшись від родичів про смерть батька в 1996 році лише прислав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Більше ніяких дій по оформленню спадщини, утриманню будинку спадкодавця, оплаті земельного податку, оплаті комунальних послуг не здійснює.

Про місцезнаходження ОСОБА_4 їй відома лише його адреса, що зазначена у спадковій справі та те, що правовстановлюючих документів про спадкування він в державній нотаріальній конторі до даного часу він не отримав.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд задовольнити позов : встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 з 1979 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_1 та надати їй право на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі рішення Броварського міського народного суду Київської області від 08 січня 1991 р. (а.с.13-16); що факт утримання нею вказаного житлового будинку, зокрема, сплати комунальних послуг, підтверджується доказами які містяться в матеріалах справи (а.с.12-52);

що факт спільного проживання її (позивачки ОСОБА_2 ) із спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1 , з 1979 року по день смерті спадкодавця підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 31 жовтня 2018 року, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області Темченко А.Т. в присутності свідків (а.с.55), а також показами свідків, допитаних в судовому засіданні першої інстанції.

Тому, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляцію апелянт ОСОБА_1 , зокрема, посилався на те, що оскаржуваним рішенням було порушено його права, оскільки, його не було залучено до участі у справі, що він є сином, тобто правонаступником сторони у справі - ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 5.04.2007 р.).

Також зазначав, що на час виникнення спірних правовідносин норми чинного законодавства не передбачали поняття проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, що виникнення такого поняття пов`язане із набранням чинності Сімейного кодексу лише з 1.01.2004 р.; що за таких обставин позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ведення спільного господарства з вересня 1979 р. по 16.03.1996 р. не ґрунтуються на вимогах закону, не мають правового значення для зміни черговості одержання права на спадкування;

що на його (апелянта) думку позивачка не надала суду належних та допустимих доказів ведення спільного господарства, побуту, наявності спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків в період спільного проживання без реєстрації шлюбу;

що будинок, на який претендує позивачка був набутий ОСОБА_1 в порядку спадкування після матері ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 );

що відповідно до вимог закону, вирішуючи даний спір суду першої інстанції належало застосувати до спірних правовідносин КпШС України (ред.1969 р.);

що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом (зміни черговості одержання спадщини).

Такі доводи апеляції є слушними.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Відповідно до ст.13 КпШС України (ред.1969 р.) права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно ст.44 КпШС України (ред.1969 р.) шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений ОСОБА_2 період, а висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах законодавства, яке діяло на той час, та суперечать принципам, встановленим Кодексом про шлюб та сім`ю України ( ред.1969 р.)

Крім того, судом першої інстанції не встановлено, чи перебував ОСОБА_1 в шлюбі (з колишньою дружиною) на час спільного проживання з ОСОБА_2 .

Виходячи із вимог чинного законодавства, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року, а КпШС України (ред.1969 р.) не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою, висловленою у Постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 163/754/17.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду не можна взнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року - скасувати і постановити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадщину - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 12.10.2020 р.

Головуючий :

Судді :