Справа № 509/3010/19
Провадження № 2-з/522/43/20
УХВАЛА

про відмову у застосуванні забезпечення судових витрат

16 березня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у підготовчому відкритому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування забезпечення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року скасовано справу направлено для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Свячені Ю.Б. для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням засідання на 10 лютого 2020 року.

У підготовчому засіданні 10 лютого 2020 року оголошено перерву на 16 березня 2020 року задля витребування доказів.

До суду 13.03.2020 року надійшло клопотання предстваника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування забезпечення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в сумі 109 000 грн.

У підготовчому засіданні 16 березня 2020 року відповідач та її представник зазначене клопотання підтримали у повному обсязі, просили задовольнити його.

У підготовчому засіданні 16 березня 2020 року позивач та його представник проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити в його задоволенні, додатково представник позивача пояснив, що підстав задля вжиття забезпечення немає.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про застосування забезпечення судових витрат задоволенню не підлягає входячи з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які, в свою чергу, відносяться до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Згідно ч. 4. ст. 135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Згідно ч. 5 зазначеної статті, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення судових витрат, представник відповідача просить суд зобов`язати внести позивача на депозитний рахунок суду суму коштів пов`язаних з наданням правничої допомоги, посилаючись на відсутність джерела доходів у позивача у разі відмови в задоволенні позовних вимог.

Заявником не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

За таких обставин, заява про забезпечення судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 135 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування забезпечення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 23.03.2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена