СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20368/19

пр. № 2/759/1712/20

24 вересня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Грень О.О.

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення збитків завданих внаслідок ДТП,

встановив:

У жовтні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . про стягнення матеріального збитку у розмірі 92 997,33 грн. та судові витрати 10 929,98 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 08.11.2018р. в м. Києві по вул. Велика Кільцева дорога, 22, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 не був уважним, не врахував дорожню обстановку, при перестроюванні не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Nissan QASHQAI» д/н НОМЕР_2 , по інерції зіткнувся з транспортним засобом «Ford Focus» д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2019р. у справі № 759/18098/18 винним у настанні даної ДТП визнано ОСОБА_2 . На місці ДТП ОСОБА_2 повідомив позивача, що ТЗ «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 » станом на дату ДТП забезпечено за полісом ОСЦПВВНТЗ АМ/4777084, виданий ПрАТ «СК «Страховий капітал». Разом з тим, вказаним полісом відповідальність ОСОБА_2 не покривається, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 380 Митного Кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території виключно громадянами, які ввезли транспортні засоби в Україну, для їх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. При цьому як слідує з листа Одеської митниці ДФС від 27.09.2019, транспортний засіб «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 » знаходиться на митному режимі «транзит» та був ввезений на територію України - ОСОБА_4 . З аналізу вказаних норм, передання особою, яка тимчасово ввезла транспортний засіб у користування іншій особі, зумовлює те, що остання не є такою, що правомірно набула право користування забезпеченим транспортним засобом в розумінні п. 1.4 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, в момент ДТП автомобілем «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 керував відповідач, що підтверджується постановою суду від 20.11.2018р., а не особа, яка ввезла автомобіль на територію України, тому цивільно-правова відповідальність водія відповідача не може вважатися такою, що була застрахована за полісом АМ/4777084, а тому відповідальність має нести безпосередньо заподіювач шкоди.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.11.2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з викладених обставин у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 08.11.2018р. в м. Києві по вул. Велика Кільцева дорога, 22, керуючи транспортним засобом «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 не був уважним, не врахував дорожню обстановку, при перестроюванні не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Nissan QASHQAI» д/н НОМЕР_2 , по інерції зіткнувся з транспортним засобом «Ford Focus» д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень трьох транспортних засобів та завдання матеріальних збитків.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2018 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та призначено адміністративне стягнення /а.с.8/.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до полісу № АМ/4777084 автомобіль марки «Mazda 3» р/н НОМЕР_4 , 2005 року, номер кузова НОМЕР_5 , місце реєстрації Литовська республіка застрахований в ПрАТ «СК «Страховий капітал»/а.с.9/.

Відповідно до звіту про оцінку майна проведеної станом на 16.11.2018р. розмір матеріального збитку склав 92 997,33 грн./а.с.11-51/.

Відповідачу неодноразово направлялися претензії про відшкодування матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, однак вони були проігноровані.

Відповідно до п. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, вважаються страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Як вбачається із листа т.в.о. заступника начальника Одеської митниці Державної ДФС України № 5/15-70-69-21, що згідно інформації, яка наявна в Єдиній автоматизованій інформаційній системі ДФС України транспортний засіб «Mazda 3» (ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ) 24.06.2018р. перетнув митний кордон України в зоні діяльності Одеської митниці ДФС в напрямку «в`їзд» в митному режимі «транзит» під керуванням ОСОБА_5 . Інформація про перетин вищезазначеним транспортним засобом митного кордону України в напрямку «виїзд» відсутня/а.с.10/.

З долученої постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2018р. вбачається, що автомобіль на праві власності належить UAB «Nairus»/а.с.8/.

Транспортний засіб, який спричинив збитки внаслідок ДТП, знаходиться на обліку в Литовській Республіці та його переміщення на територію України відповідно до ст.7 МК України є державною митною справою та такий порядок визначається Митним кодексом України та іншими Законами.

Транспортний засіб «Mazda 3» р/н НОМЕР_1 в розумінні п.57-58, 60 ст.4 МК України відноситься до транспортного засобу особистого користування, що підпадає під ознаки поняття «товари» та «транспортні засоби особистого користування».

Згідно ч.1 ст.3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Законність керування транспортним засобом визначено згідно ПДР, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, про те, з урахуванням Митного кодексу України та встановлених ним обмежень щодо об`єктів, що перебувають під митним контролем, оскільки вони мають окремий статус та врегульовані специфічними зобов`язаннями учасників таких відносин з державою в особі уповноваженого органу доходів і зборів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 92 997,33 грн.

Щодо стягнення витрат на кваліфіковану правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.08.2019р. позивачем на підставі договору про надання юридичних послуг № 12/07/19-ЮП/ІL від 12.07.2019р. сплачено 5 000,00 грн. та відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.10.2019р. сплачено 5 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 929, 98 грн. та 10 000,00 грн. понесені судові витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22,1166, 1187, 1188,1192 ЦК України, ст. 10, 11,76-84, 141, 209, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, cуд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків завданих внаслідок ДТП- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) матеріальний збиток у розмірі 92 997,33 грн. та судові витрати у розмірі 10 929,98 грн., а всього 103 927,31 грн. (сто три тисячі дев`ятсот двадцять сім грн. 31 грн.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Петренко Н.О.