КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8998/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Національного університету «Києво-Могилянська академія» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою Національного університету «Києво-Могилянська академія» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М.,-

встановила:

У липні 2019 року Національний університет «Києво-Могилянська академія» звернувся до суду із названим позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь університету суму завданої майнової шкоди у розмірі 13 851 грн 00 коп., яка полягає у витратах університету за весь період навчання відповідача як аспіранта, яка навчалась за державним замовленням з відривом від виробництва, та стягнути судовий збір в розмірі 1 921 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 була зарахована до аспірантури НаУКМА з 01 листопада 2015 року.

Наказом НаУКМА від 24 червня 2016 року № 23-а ОСОБА_1 аспірантку 1-го року навчання кафедрилабораторної діагностики біологічних систем факультету природничих наук відраховано з 01 липня 2016 року у зв`язку із суттєвим погіршенням стану здоров`я і складними життєвими обставинами та з цього часу припинено виплату стипендії.

НаУКМА вчинив належні дії з організації навчання відповідача й свої зобов`язання з організації навчання та виплати стипендії відповідачу виконав, а відповідач прийняла виконання, але навчання не завершила.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 повинна відшкодувати майнову шкоду у розмірі збитків, спричинених НаУКМА у вигляді витрат за весь період навчання як аспіранта.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі НаУКМА просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну каргу ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду законне та обґрунтоване, а твердження в апеляційній скарзі безпідставні.

У судовому засіданні представник НаУКМА вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зокрема Положенням № 309, не передбачено відшкодування аспірантом вартості навчання у разі відрахування за власним бажанням (за згодою сторін).

Крім того, судом першої інстанції при розгляді справи була встановлена відсутність належних та допустимих доказів невиконання відповідачем індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 Положення № 309.

Відмовляючи у заяві відповідача про застосування строків позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем такий строк дотриманий.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом від 28 жовтня 2015 року № 38-а Національний університет «Києво-Могилянська академія» зарахував ОСОБА_1 до аспірантури НаУКМА для підготовки за державним замовленням вступників згідно зі списком з 01 листопада 2015 року, за спеціальністю 03.00.11 «Цитологія, клітинна біологія, гістологія».

Встановлено, що угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного бюджету НаУКМА та ОСОБА_1 не укладали.

Рішенням кафедри лабораторної діагностики біологічних систем факультету природничих наук від 24 березня 2016 року протоколом № 4 атестовано аспіранта першого року навчання ОСОБА_1 за перше півріччя.

25 травня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про відрахування з аспірантури за власним бажанням.

Згідно Витягу з протоколу № 6 засідання Вченої ради факультету природничих наук НаУКМА від 09 червня 2016 року дозволено відрахування аспірантки першого року навчання кафедри лабораторної діагностики біологічних систем ОСОБА_1 .

Наказом № 23-А від 24 червня 2016 року Національний університет «Києво-Могилянська академія» відрахував з аспірантури НаУКМА ОСОБА_1 , аспірантку кафедри лабораторної діагностики біологічних систем НаУКМА 1 року навчання (спеціальність 03.00.11 - цитологія, клітинна біологія. гістологія) з правом поновлення у зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я і складними життєвими обставинами з 1 липня 2016 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, НаУКМА, посилаючись на п. 16, п. 19, п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», ст. ст. 22, 218, 526, 1166 ЦК України, зазначило, що ОСОБА_1 повинна відшкодувати майнову шкоду у розмірі збитків, спричинених НаУКМА у вигляді витрат за весь період навчання відповідача як аспіранта, яка навчалась за державним замовленням з відривом від виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Згідно п. 16 Положення № 309 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) аспіранти і докторанти зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, моральних, етичних норм поведінки; 2) глибоко оволодівати знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю, підвищувати загальний культурний рівень; 3) опанувати методологію проведення наукових досліджень; 4) виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика; 5) звітувати про хід виконання дисертації на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи; 6) у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді; 7) дотримуватися статуту і правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи.

Згідно з положеннями п.22 Положення № 309 аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Встановлено, що угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного бюджету НаУКМА та ОСОБА_1 не укладали.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 виконала індивідуальний план, склала іспит, який позитивно затверджено вченою радою.

25 травня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про відрахування з аспірантури за власним бажанням.

Згідно Наказу НаУКМА № 23-А від 24 червня 2016 року ОСОБА_1 відраховано з аспірантури у зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я і складними життєвими обставинами з 1 липня 2016 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування вартості навчання ОСОБА_1 , оскільки останню було відраховано з аспірантури за власним бажанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач мав запланований на травень 2016 року іспит з філософії, але жодних даних щодо його складення у матеріалах справи немає, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно копії посвідчення № НОМЕР_1 , яке міститься на аркуші справи 58, ОСОБА_1 склала іспит з філософії 12 травня 2016 року на відмінно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач порушила п. 16 Положення № 309, колегія суддів не приймає, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження зазначеного.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем у заяві про відрахування не наведена жодна поважна причина та не надано жодного документу наявності поважних причин для дострокового припинення навчання в аспірантурі, колегія суддів оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 просила відрахувати її з аспірантури за власним бажанням, що передбачено законодавством.

При цьому, Положенням № 309 не передбачено обов`язку відшкодувати вартість навчання у разі відрахування з аспірантури за власним бажанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не завершила та не продовжила у 2017 році своє навчання після відрахування з аспірантури, а підготовку і зобов`язання аспіранта виконала частково, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 була атестована за перше півріччя, а запланований іспит з філософії 12 травня 2016 року ОСОБА_1 склала на відмінно.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 07 квітня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Національного університету «Києво-Могилянська академія» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко