У х в а л а

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 766/3335/20

провадження № 61-14236 ск 20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до АТ «Херсонгаз» просивши: визнати неправомірними дії АТ «Херсонгаз» щодо визначення не облікованих об`ємів природного газу у розмірі 9 717,00 метрів кубічних, що в грошовому еквіваленті становить 92 399,98 грн (з додаванням вартості супутніх послуг у розмірі 2 243,66 грн), який постачався до об`єктів газопостачання у будинку АДРЕСА_1 , здійснених на підставі акту про порушення від 28 листопада 2019 року № 200200/953 та акту-розрахунку від 04 лютого 2020 року;зобов`язати АТ «Херсонгаз» визначати не обліковані об`єми природного газу, що постачався до об`єктів газопостачання у будинку АДРЕСА_1 у відповідності до абзацу 1 пункту 1 Глави 3 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Херсонгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року залишено без змін.

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, відповідна справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та судом апеляційної інстанції дана справа також визнана малозначною. Разом із цим, предметом позову є оскарження дій відповідача щодо нарахування не облікованих об`ємів природного газу у розмірі 9 717,00 метрів кубічних на суму 92 399,98 грн і супутніх послуг у розмірі 2 243,66 грн, та зобов`язання відповідача здійснити нарахування необлікованих об`ємів природного газу у меншому розмірі.

Верховний Суд урахував предмет і підстави позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавали її такою суди першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною згідно пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Разом із цим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує, що суди попередніх інстанцій визнали дану справу малозначною та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними рішеннями в частині суми нарахованих коштів, а також вважає, що в даному випадку справа має виняткове значення для нього.

Наведені заявником аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і належних обґрунтувань, з посиланням на відповідні рішення суду касаційної інстанції, того, що дана справа скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у касаційній скарзі не викладено.

При цьому, рішення судів в даній справі не мають преюдиційного значення для спорів між цими ж сторонами, оскільки рішення у інших справах суди ухвалюватимуть у кожній справі індивідуально та на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду наданих сторонами доказів та з дотриманням вимог ЦПК України. Разом із цим, у касаційній скарзі також не наведено жодних належних обґрунтувань, що дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки посилання на його матеріальний стан не може бути такою обставиною згідно підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов