РІШЕННЯ

Іменем України

7 квітня 2020 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи №637/82/20 (2/637/67/20)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників

участь у справі приймала: представники позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області позов Органа опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, діючи в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулося до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про відібрання дітей у ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та передати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Представник служби у справах дітей просила позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог пояснила, що ОСОБА_3 , має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2018 року службою у справах дітей здійснювався постійний контроль за вказаною родиною, так як мати дітей ОСОБА_3 не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до них.

10 серпня 2018 року за неналежним виконанням матір`ю своїх обов`язків в частині виховання, неналежного догляду, вживання спиртними напоями, дівчаток: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було вилучено та влаштовано до дитячого відділення Шевченківської ЦРЛ Харківської області. Після проведеної бесіди, винесеного попередження ОСОБА_3 стала на шлях виправлення та 13 серпня 2018 року її діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повернуті в сім`ю до матері.

23 січня 2020 року , діти були поставлені на облік служби як діти, що перебувають в складних життєвих обставинах, в зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.

Відповідач, в недостатній мірі створює умови для проживання та здобуття дітьми освіти. Не приділяє належної уваги здоров`ю, вихованню, належному харчуванню, дітей. Тому службою у справах дітей 22 січня 2020 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно були вилучені з родини, в зв`язку з залишенням їх без батьківського піклування. Відповідач залишила малолітніх дітей на одинці більше доби . На теперішній час діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходяться у дитячому відділенні Шевченківської ЦРЛ Харківської області.

Також службою у справах дітей була розглянута заява - повідомлення, голови Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області щодо вилучення малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із родини ОСОБА_3 , де було прийнято рішення про доцільність вилучення дітей з родини матері без позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи викладене просить вилучити малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з родини без позбавлення батьківських прав та передати органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області для подальшого влаштування.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 , як мати своїх дітей з батьківськими обов`язками справляється, тобто виховує їх, турбується про їх здоров`я, правильне харчування, але є поодинокі випадки коли після вживання алкоголю залишає дітей на самоті. Також зазначила, що відповідачу можна надати строк для виправлення і повернути дітей в сім`ю. За останній час відповідач змінила своє ставлення до виховання дітей. Має роботу , хоча і не офіційну, житло , яке облаштоване для належного проживання дітей. Просила суд , врахувати відносно відповідача ОСОБА_3 пом`якшуючі обставини.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог позивача про відібрання у неї доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав заперечувала, та пояснила, що, вона повністю усвідомлює свої помилки ,щодо виховання та утримання дітей , в повній мірі розуміє які обов`язки на неї покладені та завірила суд ,що здатна належним чином виконувати батьківських обов`язки. За цей час вона працевлаштувалась , має відповідне житло. Діти мають бажання повернути до дому Прохала суд врахувати це при винесенні рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

12 лютого 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 лютого 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно свідоцтва ( серія НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 20 грудня 2012 року) ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю відповідно вказано: ОСОБА_3 . Відомості про батька ОСОБА_9 внесені в актовий запис про народження відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька.

Відповідно до свідоцтва про народження ( серія НОМЕР_2 видане виконавчим комітетом Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 07 серпня 2014 року) ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю відповідно вказано: ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_9 .

Свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 26 квітня 2018 року) засвідчено той факт, що батько дитини: ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідки №95 Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, від 24 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 та її малолітні діти: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також мати відповідача - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4, та брат відповідача - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3, значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідок, офіційних попереджень, актів обстеження сім`ї, та до заяви, рішення опікунської ради Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 22 січня 2020 року службою у справах дітей Шевченківської райдержадмінстрації Харківської області 22 січня 2019 року, були вилучені малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з родини ОСОБА_3 та передані до дитячого відділення Шевченківської ЦРЛ Харківської області, так як ОСОБА_3 нехтує батьківськими обов`язками за доглядом дітей, які потребують, належного виховання, догляду, харчування, лікування та отримання моральної та матеріальної підтримки матері.

З акту обстеження умов проживання від 6 квітня 2020 року складеного начальником ССДЖ РДА вбачається , що житлові умови відповідача відповідають умовам для можливості проживання дітей.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Частиною 1 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Відповідно до ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно до п.2-5 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, при вирішенні питання про відібрання дітей у батьків, суди повинні виходити з доведеності їх винної поведінки і з урахуванням характеру, особи цього з батьків, а також інших конкретних обставин справи, брати до уваги, чи свідомо та умисно батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, чи є доведеними факти такого ухилення, в чому саме полягає небезпека залишення дитини у батьків для її життя та морального виховання.

Стаття 81 Цивільно-процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливості утримувати та виховувати їх. Вона, забезпечує їх усім необхідним за для проживання та розвитку. Події, які відбулись у її родини, спонукали її переглянути ставлення до дітей та їх подальшого розвитку. Вважає, що вона спроможна і в подальшому забезпечувати своїм дітям належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу.

Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своєї дитини, і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, позивачем до суду не надано.

Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливості утримувати та виховувати їх, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дітей, суд вважає доцільним і таким що відповідає інтересам дітей не відбирати дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, при цьому поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги органа опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_3 про відібрання малолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від неї без позбавлення її батьківських прав з подальшим влаштуванням до спеціального будинку-інтернат, задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 141 Цивільно-процесчуаального кодексу України, п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір залишається за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 223, 259-268 ЦПК України; ст.ст.150, 164, 170 Сімейного кодексу України; ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р.; Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органа опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ