КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2436/16-ц
Провадження № 4-с/488/4/20
УХВАЛА

Іменем України

30.03.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області Таран К.О. про оскарження дій та постанов державного виконавця, -

Встановив:

Заявник Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі- МТСБУ) звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 р. на його користь з ОСОБА_1 були стягнуті витрати на відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, у розмірі 20 485,99 грн., а також судові витрати у розмірі 1 378 грн., а всього на загальну суму 21 863,99 грн.

23.03.2017 р. вказаним судом заявнику був виданий виконавчий лист для пред`явлення до примусового виконання.

15.05.2017 р. заявник направив заяву про відкриття виконавчого провадження до Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у м. Миколаєві, проте 08.06.2017 р. державним виконавцем цього відділу Дамонян М.П. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через те, що у виконавчому документі не зазначений ідентифікаційний код боржника.

11.10.2019 р. заявник повторно направив заяву про відкриття виконавчого провадження із зазначенням ідентифікаційного коду боржника. Проте 14.11.2019 р. головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Таран К.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Таке повідомлення заявник отримав 22.11.2019 року.

Заявник вважає дії державного виконавця незаконними через те, що після винесення постанови від 22.10.2019 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, він не позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання в межах строку, встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний у зв`язку з його пред`явленням до виконання 11.10.2019 р. і новий строк слід рахувати з наступного дня після його повернення.

Посилаючись на викладене, заявник просив:

-визнати дії головного державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області Таран К.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу № 488/2436/16-ц стягувачу без прийняття до виконання від 14.11.2019 р. неправомірними;

-скасувати повідомлення від 14.11.2019 р. про повернення виконавчого документа № 488/2436/16-ц без прийняття до виконання;

-зобов`язати головного державного виконавця Корабельного ВДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області Таран К.О. прийняти до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 488/2436/16-ц.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, подали заяву про слухання справи у їх відсутність, вимоги скарги підтримали у повному обсязі.

Заінтересована особа Корабельний ВДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області подав свій відзив, у якому заперечував проти задоволення скарги через її необґрунтованість та безпідставність. Відзив долучений до матеріалів даної справи.

Ознайомившись із доводами учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Стаття перша Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 р. з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України були стягнуті витрати на відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, у розмірі 20 485,99 грн., а також судові витрати у розмірі 1 378 грн., а всього стягнуто на загальну суму 21 863,99 грн.

23.03.2017 р. вказаним судом заявнику був виданий виконавчий лист для пред`явлення до примусового виконання.

08.06.2017 р. державним виконавцем Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області Дамонян М.П. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через те, що у виконавчому документі не зазначений ідентифікаційний код боржника.

В подальшому, 07.11.2019 р. стягувач повторно направив виконавчий лист на примусове виконання, а 14.11.2019 р. головним державним виконавцем Корабельного ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Таран К.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, визначено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 5 Закону, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Виходячи із наведеного, суд робить висновок, що державний виконавець правомірно повернув стягувачу виконавчий лист № 488/2436/16-ц через те, що стягувачем був пропущений строк для такого пред`явлення, оскільки цей строк сплив 16.10.2019 року (трирічний строк з дати набрання судовим рішенням законної сили - 15.10.2016 р.). Із матеріалів справи також вбачається, що стягувач не звертався до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на дії державного виконавця Корабельного відділу ДВС м. Миколаїв Головного Територіального Управління юстиції у Миколаївській області Таран К.О. про оскарження дій державного виконавця відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева