Справа № 466/4696/19 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/2610/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: ОСОБА_1 , її представника Варави А.І.,

представника комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Бойко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

в червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», третя особа ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на її користь частину протиправно невиплаченої надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року до березня 2019 року в розмірі 34 249,80 грн. та понесені нею фактичні витрати на оплату професійної правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.01.2017 року до 31.12. 2017 року на підставі наказу головного лікаря Поважук Н.Й. від 21.12.2016 року за №625-К її було переведено на 0,5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів (для надання консультації по телефону) оперативного відділу та на 0,5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ПС №2. З 01.01.2018 року до 30.06.2018 року була переведена на 0,5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів (для надання консультації по телефону) оперативно-диспетчерського відділу та на 0,5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів ПС №2 на підставі наказу головного лікаря ОСОБА_2 від 26.12.2017 року за №1053-К. На підставі наказу головного лікаря ОСОБА_2 від 22.06.2018 року за №471-К ОСОБА_1 з 01.07.2018 року була переведена на 1,0 ставки лікаря з медицини невідкладних станів для надання консультації по телефону оперативно-диспетчерського відділу. 01.03.2019 року вона була переведена на посаду лікаряз медицини невідкладних станів оперативно-диспетчерського відділу згідно наказу в.о. генерального директора ОСОБА_3 від 01.03.2019 року №172-К. Наказом генерального директора комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Похмурського В.В. від 04.06.2018 року №424-К «Про призупинення виплати надбавки» у зв`язку з проведенням перевірки з 12.02.2018 року західного офісу Держаудитслужби та на виконання п.4.1.12 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року за №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» їй було призупинено з лютого 2018 року виплату надбавки за тривалість безперервної роботи, як лікареві для надання консультацій по телефону оперативно-диспетчерського відділу комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Як зазначено в наказі, підставою для цього є Акт Західного офісу Держаудитслужби від 10.05.2018 року за №04-21/3. Зважаючи на наведене змушена звернутись в суд за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що ревізія проводилась Західним офісом Держаудитслужби України, за результатами якої складений акт від10.05.2018 року №04-21/3 без врахування умов Колективного договору та дана перевірка не стала підставою для внесення будь-яких змін чи доповнень до колективного договору. Вказує, що відповідач визнає чинність та правомірність колективного договору, оскільки протягом тривалого часу після ревізії відповідач не вжив жодних заходів для його зміни чи припинення та продовжує його виконувати по теперішній час. Зазначає, що додатком №11-а до Колективного договору визначено перелік посад працівників, за якими зберігається надбавка за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в центральну диспетчерську, і в силу саме цього додатку її стаж роботи у період з 01.03.1996 року по 01.07.2018 року становить 22 роки 4 місяці 1день і зараховується для обчислення трудового стажу, що дає їй право та одночасно встановлює обов`язок відповідача виплачувати їй надбавку за безперервний стаж роботи в розмірі 60% до посадового окладу. Крім того, виплата надбавки за тривалість безперервної роботи передбачена, зокрема, Умовами оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженими наказом Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року №308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення». Так, згідно підпункту 12 п.4.1.1 вказаних Умов за лікарями бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги та відділень швидкої медичної допомоги у складі лікарень, які перейшли на посади головних лікарів, їх заступників з числа лікарів та керівників структурних підрозділів центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також за працівниками з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, які перейшли на посади головного (старшого) фельдшера, фельдшера (медичної сестри) з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, зберігається надбавка за тривалість безперервної роботи у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги. Вказаний підпункт застосовується з 01.01.2013 року. Згідно підпункту 4.1.3 пункту 4.1 Умов (обчислення стажу безперервної роботи, що дає право на отримання надбавок за тривалість безперервної роботи) до стажу роботи, який дає право на отримання надбавки за тривалість безперервної роботи, взаємно зараховується час роботи в закладах та на посадах, які перелічені в пункті 4.1.1, крім роботи в протилепрозних, протичумних закладах та підрозділах з боротьби з особливо небезпечними інфекціями. Вказує, що відповідач безпідставно змінив систему та розмір оплати праці, не виплативши їй надбавку за тривалість безперервної роботи, згідно наказу генерального директора комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 04.06.2018 року №424-К «Про призупинення виплати надбавки, чим порушив вимоги ст. 32 КЗпП України та Закон України «Про колективні договори». Звертає увагу суду на те, що невиплата надбавки за тривалість безперервної роботи порушує її права, гарантовані ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» згідно якої ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Також вказує, що вона не була попереджена відповідачем за два місяці про зміну системи оплат праці, як це передбачено ст. 32 КЗпП України. Посилається на те, що нею беззаперечно доведено, що вона працювала в умовах правової невизначеності з моменту фактичного припинення виплати надбавки, а відтак працювала з тими умовами оплати праці, на які не погоджувалась. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на її користь грошові кошти в сумі 34249.80 грн. в частині протиправно невиплаченої надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року по березень 2019 року та 7792.00 грн. судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Бойко Г.В. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 березня 1996 року ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря швидкої медичної допомоги підстанції № 2 згідно наказу головного лікаря від 01 березня 1996 року № 91.

В подальшому, назва лікувального закладу неодноразово змінювалася, про що до трудової книжки позивачки вносилися відповідні зміни, пов`язані зі зміною назви працедавця.

Згідно наказу головного лікаря Комунального підприємства Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» від 28 березня 2013 року № 44, з 01 червня 2013 року назву посади, на якій працювала позивачка, змінено на «лікар з медицини невідкладних станів підстанції».

У відповідності до наказу головного лікаря Поважук Н.Й. від 11.10.2016 року №489-к ОСОБА_1 11.10.2016 року була переведена на посаду лікаря з медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ПС № 2 на 0.5 ставки та на 0.5 ставки на посаду лікаря з медицини невідкладних станів (надання консультацій по телефону) оперативного відділу з 01.11.2016 року до 31.12.2016 року.

21.12.2016 року переведена на 0.5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів (для надання консультацій по телефону) оперативного відділу та на 0.5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги ПС № 2 з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, згідно наказу головного лікаря ОСОБА_5 від 21.12.2016 року № 625-к.

26.12.2017 року позивач переведена на 0.5 ставки посади лікаря з медицини невідкладних станів (для надання консультацій по телефону) оперативно-диспетчерського відділу та на 0.5 ставки лікаря з медицини невідкладних станів ПС № 2 з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року згідно наказу генерального директора Похмурського В.В. від 26.12.2017 року № 1053-к, а з 01.07.2018 року переведена на 1.0 ставки лікаря з медицини невідкладних станів для надання консультацій по телефону оперативно-диспетчерського відділу, згідно наказу генерального директора Похмурського В.В. від 22.06.2018 року № 471-к.

На підставі наказу в.о. генерального директора ОСОБА_3 від 01.03.2019 року №172-к 01.03.2019 року ОСОБА_1 переведена на посаду лікаря з медицини невідкладних станів оперативного диспетчерського відділу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наказ генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 04 червня 2018 року № 424-к «Про призупинення виплати надбавки», не оскаржувався, такий є чинним, і що виключно лікарям виїзних бригад встановлюється надбавка за тривалість безперервної роботи, умови Колективного договору суперечать чинному законодавству, а відтак Колективний договір не може бути підставою для нарахування та виплати надбавки за безперервний стає роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що наказом генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Похмурського Володимира Васильовича від 04 червня 2018 року № 424-к «Про призупинення виплати надбавки», який не оскаржувався, а відтак є чинним, у зв`язку з проведенням перевірки з 12 лютого 2018 року західного офісу Держаудитслужби та на виконання пункту 4.1.12 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року за № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» ОСОБА_1 було призупинено з лютого 2018 року виплату надбавки за тривалість безперервної роботи, як лікареві для надання консультацій по телефону оперативно- диспетчерського відділу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

Як зазначено в наказі підставою для цього наказу є Акт західного офісу Держаудитслужби від 10.05.2018 року за № 04-21/3, який, як встановлено судом, не оспорювався.

У відповідності до п. 4.1.1.6. наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року за № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» надбавка за тривалість безперервної роботи нараховується і виплачується старшим лікарям, лікарям та фахівцям з базовою та неповного вищою медичною освітою виїзних бригад, водіям та молодшим медичним сестрам бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, відділень екстреної (невідкладної) медичної допомоги.

А відтак, беручи до уваги записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона не обіймала посаду, зайняття якої відповідно до п.4.1.1.6 спільного наказу дає підстави для отримання надбавки за безперервність роботи, суд першої інстанції вірно зазначив, що роботодавець вправі був приймати рішення щодо зупинення виплати надбавки.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України (п.7,8) № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» відповідно до ст.97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат».

Як на підставу для нарахування та виплати надбавки за безперервний стаж роботи, позивач покликається на положення Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом Комунального підприємства «Львівська станція швидкої медичної допомоги» на 2010-2013 роки, який затверджено конференцією трудового колективу 11.03.2010 і зареєстровано Департаментом економічної політики Львівської міської ради 12.04.2010 за реєстровим номером 95.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавця. Крім цього у відповідності до ч.1 ст. 5 вказаного Закону, лише умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін які їх уклали.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що на час укладення Колективного договору № 95 був чинним та діяв спільний наказ Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівникам закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», який передбачав, що надбавка за тривалість безперервної роботи нараховується і виплачується старшим лікарям, лікарям та фахівцям з базовою та неповного вищою медичною освітою виїзних бригад, водіям та молодшим медичним сестрам бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станцій екстреної (швидкої) медичної допомоги, відділень екстреної (невідкладної) медичної допомоги, дійшов висновку про те, що Колективний договір № 95, укладений не у відповідності до чинного законодавства.

Порушення норм законодавства під час виплати надбавки позивачці також були встановлені під час перевірки фінансово господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», за результатами Західним офісом Державної аудиторської служби України складено Акт від 10 травня 2018 року №04-21/3, який лікувальним закладом не оскаржувався.

Так у п. 1.7. Акту зазначено, що вибірковою ревізією дотримання законодавства при встановленні працівникам КЗ ЛОР ЛОЦЕМДМК посадових окладів, підвищень, надбавок та доплат, згідно тарифікаційних списків, затверджених станом на 01.01.2018 встановлено ряд порушень. Так, пунктом 4.1.1.6 наказу № 308/519, визначено, що надбавка за тривалість безперервної роботи встановлюється старшим лікарям, лікарям та фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою виїзних бригад, водіям та молодшим медичним сестрам бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги та виїзних консультативних бригад у розмірі до 60% посадового окладу. Також, п. 4.1.12. наказу № 308/519, передбачено, що за лікарями бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, які перейшли на посади головних лікарів, їх заступників з числа лікарів та керівників структурних підрозділів центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, а також за працівниками з числа фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, які перейшли на посади головного (старшого) фельдшера, фельдшера (медичної сестри) з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, зберігається надбавка за тривалість безперервної роботи у розмірах, що відповідають стажу роботи у бригадах екстреної (швидкої) медичної допомоги. Однак, всупереч вищенаведеному, протягом ревізійного періоду лікарям навчально-тренувального відділу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та лікарям з надання консультацій по телефону довіри оперативно-диспетчерського відділу (зараховані до особового складу центру з Львівської станції ІІІМД з 01.06.2017), а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 нараховувалась надбавка за тривалість безперервної роботи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що наказ генерального директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 04 червня 2018 року № 424-к «Про призупинення виплати надбавки» прийнятий за результатами перевірки, з врахуванням порушень щодо оплати праці, зазначених в акті, в межах повноважень, такий не оскаржений і є чинним.

Частина 3 ст. 97 КЗпП України зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри доплат з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим апелянт посилається на додаток №11а до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затвердженого конференцією трудового колективу 11 .03.2010 року, відповідно до якого затверджено перелік посад працівників, за якими зберігається надбавка за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в Центральну диспетчерську, до яких віднесено: завідувач Центральною диспетчерською; старший лікар зміни; лікар медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіра»; фельдшер (медсестра) з прийому викликів та передачі їх виїзним бригадам.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається саме на додаток №11-а до вищезгаданого Колективного договору, який передбачає надбавку за безперервний стаж роботи при переході з виїзної бригади в Центральну диспетчерську за лікарем медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіра».

Колегія суддів не може погодитися з такими доводами апелянта, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції і це не заперечувалося сторонами, при Колективному договорі, примірник якого знаходиться у Львівській міській раді ( т.2 а.с.136-166) відсутній додаток до Колективного договору за №11а.

Крім цього, як вбачається із завіреної копії Колективного договору, примірник якого зберігається в міській раді (т.2 а.с.136-166), пронумеровано, прошнуровано і скріплено печаткою 30 (тридцять) листків, про що підписалися головний лікар та голова профкому, завіривши свої підписи печатками.

Разом з тим, як вбачається із завіреної копії Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затвердженого конференцією трудового колективу 11.03.2010 року, долученого ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 25-58), пронумеровано, прошнуровано і скріплено печаткою 32 (тридцять два) листки, про що підписалися головний лікар та голова профкому, завіривши свої підписи печатками.

За вищенаведених розбіжностей, за відсутності додатку №11а при Колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затвердженому конференцією трудового колективу 11.03.2010 року, примірник якого знаходиться у Львівській міській раді, враховуючи те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження внесення змін, доповнень до цього Колективного договору, реєстрації у встановленому законом порядку таких змін чи доповнень, а саме, що стосується додатку №11а, колегія суддів вважає, що такий додаток №11а не слід брати до уваги, і такий не може бути підставою для нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки з безперервний стаж роботи.

Крім цього, як вбачається з Акту ревізії фінансово - господарської діяльності Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» за період з 01.01.2015 року до 31.01.2018 року, даючи пояснення з приводу нарахування та виплати надбавки за безперервний стаж керівництво лікувального закладу, головний бухгалтер не покликалися на Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затверджений конференцією трудового колективу 11.03.2010 року, а саме, на додаток №11-а, який, як стверджує апелянт, передбачав нарахування та виплату надбавки за безперервний стаж роботи лікарю медицини невідкладних станів з надання консультацій по телефону «Довіра».

Крім цього, як вбачається зі змісту Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затвердженого конференцією трудового колективу 11.03.2010 року, в самому тексті колективного договору відсутнє посилання на додаток №11-а.

У зв`язку з вищенаведеним, посилання апелянта на додаток №11а до Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2010 2013 роки, затвердженого конференцією трудового колективу 11.03.2010 року, як на підставу для нарахування та виплати надбавки за безперервний стаж роботи, не можуть братися до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, а саме, стягнення з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_1 34249,80 грн. невиплаченої надбавки за тривалість безперервної роботи за період з лютого 2018 року по березень 2019 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, таке є законним та обгрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.10.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.