Справа №33/5940/19
Провадження №2/333/428/2020
рішення

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: районна державна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином, -

встановив:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином.

Позов обґрунтований таким. 18.09.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцем проживання малолітнього сина, після розірвання шлюбу є місце проживання його матері - ОСОБА_3 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його доходів.

До осені 2018 року він спілкувався зі своїм сином ОСОБА_6 без будь-яких перешкод: зустрічались, гуляли, він залишався у нього на ночівлю, разом відвідували розважальні заходи, відпочивали на морі, відвідували його батьків, тощо. ОСОБА_6 завжди із задоволенням йшов на зустріч, залишався ночувати, відвідував гостей, тощо. Разом їм було цікаво та весело.

Однак, восени 2018 року почало змінюватися особисте життя ОСОБА_1 , так як останній зустрів іншу жінку. Про цей факт дізналася ОСОБА_3 та стала чинити перепони у спілкуванні з дитиною. Насамперед, вона почала розповідати синові, що він, як батько, його перестане любити, проміняє сина на іншу родину та інших дітей. Під час зустрічей ОСОБА_6 про це розповідав, та запитував, чи правда це. Він намагався пояснити сину, що його відношення до нього жодним чином не зміниться. Але ж розуміючи, що ОСОБА_3 з дитиною спілкується частіше, ані ж він, вона змогла налаштувати дитину проти нього. Кожного разу він шукав зустрічей з ОСОБА_6 , однак, останній почав виявляти агресію, битися, кусатися, казати, що не любить його та просив піти.

Вважає, що малолітня дитина в силу свого віку та психології не може провести такий аналіз щодо відношення до батька, отже ситуація, яка склалася є нічим іншим, як налаштування дитини проти батька його матір`ю.

Неодноразово ОСОБА_1 через телефонні повідомлення просив ОСОБА_3 зустрітися з сином, однак остання щоразу відповідала, що син не хоче з ним спілкуватися. Також, ОСОБА_3 постійно вимагає гроші, хоча він сумлінно виконує рішення суду та щомісяця сплачує аліменти на утримання дитини, але ж не спілкується з ним.

Він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з приводу встановлення йому порядку побачень із сином. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району 26.06.2019 р. № 374р «Про встановлення ОСОБА_1 порядку побачень з дитиною - ОСОБА_7 , 2013 р.н.» було встановлено батьку побачення з малолітнім сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.08.2019 року: щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічей за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення з дитиною проводити в присутності матері протягом двох місяців.

Враховуючи, що малолітня дитина перебувала на оздоровленні у своїх бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_1 , у час, встановлений розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району 26.06.2019 р. він відвідував свого сина за вищезазначеною адресою 11 серпня 2019 р. Під час зустрічі з ОСОБА_6 на подвір`ї батьків ОСОБА_3 був присутній ОСОБА_8 -працівник органу опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації. На звернення до голови Більмацької райдержадміністрації Запорізької області було отримано відповідь, що ОСОБА_8 був присутнім під час зустрічі батька з сином на підставі звернення ОСОБА_3 , з метою реалізації основних принципів здійснення роботи з сім`ями, дітьми та молоддю щодо адресності та індивідуального підходу. ОСОБА_3 11.08.2019 року не була присутня під час зустрічі, хоча напередодні вона була ним особисто повідомлена.

Оскільки, 1 вересня 2019 року ОСОБА_6 повинен йти до першого класу у ЗОШ № 97, то він виявив бажання бути присутнім на святі та привітати сина. Для того, щоб домовитись про це, він пішов додому до ОСОБА_3 , проте спокійно поспілкуватись не вдалось, сина побачити йому не дали, а матір відповідача почала сваритись та ображати його в присутності ОСОБА_6 . Він вимушений був викликати співробітників поліції, які зафіксували факт вчинення йому перешкод у спілкуванні із сином.

Наступного разу, 07.09.2019 року він знов, за попереднім телефонним повідомленням ОСОБА_3 прийшов до них додому, з метою поспілкуватися з сином. ОСОБА_3 відкривши двері, сказала, що не пустить його до своєї квартири, оскільки остання є її приватною власністю. Разом з нею вдома була її матір та ОСОБА_6 . Сина вони знов не покликали, він знаходився з колишньою тещею, він його звав з коридору, однак його не випускали з квартири. Тому, він знов був вимушений викликати співробітників поліції, однак, цього разу наряд не виїхав, пояснюючи, що це повторний виклик з того ж приводу, й у них на розгляді перебуває заява з минулого тижня.

Таким чином, ОСОБА_3 чинить перешкоди побаченням батька та сина, не виконує відповідне Розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, не дає можливості ОСОБА_1 бачитися із сином, саме тому він вимушений звернутися до суду.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні. Визначити наступні способи участі у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-щотижня два дні по три години після школи, або після спортивних секцій (з 18-00 до 21-00);

-один вихідний кожного тижня, в тому числі, з залишенням дитини у нього на ночівлю;

-під час літніх канікул по одному тижню щомісяця, в тому числі з метою поїздки на відпочинок з дитиною на море;

-під час зимових, осінніх, весняних канікул (або канікул після кожного семестру навчання) по два дні протягом кожного тижня канікул:

- необмежене спілкування з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто, засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

-у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

- у день народження сина перша або друга половина дня, за домовленістю з відповідачем.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

15.11.2019 року до суду надійшов відзив на позов. Заперечення проти позову ОСОБА_3 обґрунтувала наступним.

Шлюб з ОСОБА_1 почав руйнуватися невдовзі після народження сина ОСОБА_6 у 2013 році. Особливо стосунки загострилися, починаючи з травня 2015 року, коли вона з дитиною напротязі одного тижня перебувала у лікарні. Повернувшись додому після лікування, вона почала знаходити у квартирі чужі речі: недопита кава з губною помадою на чашці, рожева запальничка у ліжку під подушкою, кредитна картка на ім`я незнайомої жінки. Не дивлячись на це, вона намагалася зберегти шлюб заради дитини, але це виявилось неможливим. Шлюбні відносини припинились у 2016 році. ОСОБА_1 пішов до іншої жінки, при цьому розділив сумісно заощаджені кошти на свою користь. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2016 року шлюб було розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11. 2016 року з ОСОБА_1 на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку(доходу) до досягнення сином повноліття.

У травні 2017 року ОСОБА_1 забирав дитину на вихідний. Зі слів ОСОБА_6 вона зрозуміла, що вони відпочивали разом з іншою жінкою та її дітьми. Тобто, це було задовго до осені 2018 року. До кінця 2017 року дитина хоча і зустрічалася з ОСОБА_1 , та це було без особливого бажання, адже син часто повертався від нього хворим. Позивач до дитини не проявляв батьківські почуття, адже не бачив дитину тривалий час, він жодного разу не поцілував дитину і не пригорнув до себе. Лише слова «люблю» не підтверджені діями. Вона всіляко намагалася пояснити ОСОБА_6 , що тато повинен бути в його житті.

На початку січня 2018 року ОСОБА_6 повернувся від ОСОБА_1 вкрай розчарований. В бесіді з дитиною вона зрозуміла, що позивач в присутності хлопчика вів себе не пристойно, а саме: цілував і обіймав іншу жінку, а її діти в цей час гралися між собою. Вона відразу ж зателефонувала колишньому чоловікові і почула: «Пускай видит как папа устраивает свою личную жизнь!». Це свідчить про те, що його власне особисте життя вище почуттів та психологічного стану дитини.

Влітку 2018 року ОСОБА_1 заїжджав в село разом з іншою жінкою за ОСОБА_6 , так як його батьки погодились повезти дитину на море. При цьому, Орешков СФ. напередодні відпочивав з іншою жінкою вдвох на морі, а дитину відправив з бабусею та дідусем.

Стосунки між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 поступово погіршувалися, так як не було ніякої уваги з його боку, батьківської теплоти підтримки, любові. ОСОБА_1 обіцяв дитині разом ходити на спортивну секцію, ОСОБА_6 сподівався, що саме з батьком здійсниться його мрія і чекав він цього на протязі 3-х місяців, проте останній своєї обіцянки не виконав.

ОСОБА_6 категорично відмовлявся зустрічатися з ОСОБА_1 . Позивач також постійно морально принижував і ображав її. З дідусем і бабусею (батьки ОСОБА_1 ) дитина певний час контактувала і ходила до них в гості до тих пір, поки вони не відправили попри його бажання батькові. Після цього, ОСОБА_6 взагалі відмовився спілкуватися з ними, хоча вона не заперечувала.

Помітивши цю проблему, вона намагалася звернути їхню увагу на те, що ОСОБА_6 віддаляється від батька, пропонувала приходити частіше до дитини, ніяких перепон у спілкуванні з дитиною вона не чинила, нічого поганого про них синові не розповідала і не налаштовувала.

Вона запропонувала ОСОБА_1 звернутися до психолога, на що він спочатку відповів відмовою, аргументуючи це тим, що в нього проблем з дитиною не має. Згодом позивач все ж таки звернувся до послуг психолога дитячого садочка. Почувши рекомендації в необхідності попрацювати і з батьком і з сином для встановлення контакту між ними, ОСОБА_1 не погодився з висновком психолога та звинуватив нас в тому, що нібито ми «підкупили» психолога. ОСОБА_1 жодного разу не провідав дитину, не поцікавився чи є в нього все необхідне для лікування, чи є з ким залишитися йому вдома, коли вона на роботі. Жодного разу не сплатив за садочок, за підготовчі курси до школи, за спортивну секцію, послуги логопеда, стоматолога і школу.

За рішенням комісії ОСОБА_9 встановлені побачення батька з сином щосуботи або щонеділі з 11 до 14 годин або в будь-який інший час за домовленістю батьків. Протягом 2-х місяців, згідно рішення комісії, ОСОБА_1 мав нагоду відвідати дитину мінімум 9 разів, проте був лише 4 рази. Контакту з сином так і не налагодив. Категорично заперечує проти ночівлі дитини у батька та проти зустрічей з 18 до 21 години після школи або тренування, тому що дитина стомлена, голодна і о 21 годині повинна вже бути у ліжку. Вважає, що ОСОБА_1 не зможе зробити свято на день народження ОСОБА_6 , так як він на п`ятирічний ювілей взагалі не з`явився і не привітав дитину. Вважає, що канікули син не може проводити з ОСОБА_1 , тому контакт між ними не налагоджений, вони можуть провести разом не більше 15 хвилин.

Не заперечує проти налагодження контактів ОСОБА_1 з сином шляхом призначення періодичних побачень з дитиною тільки в її присутності, так як позивач вихованням сина протягом 3-х років не займався, дитина постійно виховується нею.

Вважає, що позивачем не надано доказів перешкод з її боку у його спілкуванні з дитиною. Дитина не бажає спілкуватись з батьком, а вона не може його примушувати. Проблема спілкування ОСОБА_1 із сином лежить у площині проблем психологічного характеру, які виникли між ним та сином. Проблеми спілкування між позивачем та сином повинні вирішуватись поступово, без будь-яких примусів за допомогою консультацій психолога.

Що стосується способів участі позивача у вихованні сина, то вважає, що спосіб участі у вихованні ОСОБА_1 з сином, визначений органом опіки та піклування (щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічі за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_3 в присутності матері дитини - це саме такий спосіб та порядок участі позивача у вихованні дитини, який відповідає інтересам дитини.

22.11.2019 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що обставини, що виклала ОСОБА_3 у відзиві несуть суб`єктивну інформацію, яка не має відношення до предмету позову, а лише підтверджує особисту образу на нього, внаслідок невдалого шлюбу. Зазначені обставини і є перешкодою в його спілкуванні з дитиною, адже ОСОБА_3 має жіночу образу та переносить її на стосунки з дитиною.

Відповідач під час візитів до дитини, не впускає навіть до оселі, мотивує тим, що це вторгнення у її приватну власність; навіть під час спілкування з дитиною, коли він грається з дитиною, починають втручаються, наговорювати на нього, принижувати. Зазначають, що він поганий батько, у нього інша родина, син йому не потрібен. Метою звернення до суду є отримання можливості на спілкування з дитиною. Так, на комісії у районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району членами комісії було зазначено ОСОБА_3 у сприянні в налагодженні відносин у спілкуванні з дитиною батька та надано адаптаційний період дитині протягом двох місяців. Однак, відповідачка вважає, що зазначений період є виключним та факт його зустрічей з дитиною залежить від можливості та бажання самої ОСОБА_3 їх дозволити, що є дискримінацією відповідно до норм чинного законодавства відносно мене.

Вважає, що головною причиною небажання сина спілкуватися з ним та його батьками, це постійний негативний вплив з боку ОСОБА_3 та її батьків. У своєму Розпорядженні районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, враховуючи ставлення дитини до нього, для налагодження контакту з дитиною встановила адаптаційний період для побачень з дитиною в присутності матері, з метою налагодження стосунків між батьками та дитиною. ОСОБА_3 зовсім не намагається налагодити контакт, а у кращому випадку відкриває двері, стоїть на порозі, а він з порогу кличе дитину, яка знаходиться в кімнаті. Присутність матері при зустрічах з сином впроваджено, як спосіб спільної праці батьків для налагодження стосунків з дитиною, а не для перешкод, як відбувається зараз.

Звертає увагу, що аліменти на утримання сина він сплачує своєчасно, заборгованості не має. Також, на кожну зустріч з дитиною приносить фрукти, солодощі, іграшки; на усі свята він та його батьки дають дитини гроші.

У присутності сторонніх людей ОСОБА_3 та її родичі ведуть себе чемно, не виставляють його перед дитиною у поганому світі, не кажуть дурниць при дитині. У ОСОБА_6 є свій особистий мобільний телефон, на який приблизно два тижні він дзвонив, потім відповідач заблокувала його номер в гаджеті дитини, тому спілкування припинилось. Майже три місяці він просить ОСОБА_3 надати йому номер телефону класного керівника дитини або добавити у групу в Viber класу дитини, однак під багаточисленними приводами цього не робиться.

Підтвердив, той факт, що не надав дозвіл на виїзд ОСОБА_6 в Турцію, так як відпочинок ОСОБА_3 запланувала на вересень, на період навчального процесу, а це заважає навчальному процесу. Проти відпочинку, навіть за кордоном, не заперечує, але на період канікул.

Вважає, що його позовні вимоги обґрунтовані, просить їх задовольнити.

03.12.2019 року до суду надійшли письмові заперечення від ОСОБА_3 , де остання зазначає, що вона та її батьки ніколи не перешкоджали у спілкуванні батька з дитиною.

01.09.2019 року ОСОБА_1 , знаходячись в її квартирі, викликав поліцію і тут же заявив, що його не впускають до оселі. В обумовлений час не приходить, а приходить коли заманеться, може о 19-00 вечора прийти або о 9 годині ранку, і при цьому знімати відео, що не відчинили йому двері.

Так, ОСОБА_1 звернувся у службу по справах дітей. Комісією зазначено зустрічі сина з батьком протягом серпня-вересня, проте позивач зустрівся з ОСОБА_6 один раз з п`яти можливих.

Чотири роки поспіль дитина із задоволенням їде в село і буває там з травня по вересень включно (крім цього року), і ніхто ні разу з родини ОСОБА_10 не навідував ОСОБА_6 і навіть не телефонував. Фрукти та солодощі позивач почав приносити лише останні 2 місяці, іграшки зовсім не приносив.

Рідна тітка (сестра позивача) і вся їх родина і не намагалися зустрітися з ОСОБА_6 , а не те щоб провести разом час. Адже, придбавши квитки на новорічну ялинку та цирк, вони передали їх, а самі ж піти відмовилися.

Згідно висновків психологів, дитина дійсно почуває себе тривожно і не комфортно в присутності батька. Своєю діяльністю або бездіяльністю ОСОБА_1 проводить моральний, психологічний і матеріальний тиск на дитину та його близьке оточення.

Позов ОСОБА_1 визнає частково, не заперечує проти спосібу участі у вихованні ОСОБА_1 з сином, визначений органом опіки та піклування (щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічі за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_3 в присутності матері дитини - це саме такий спосіб та порядок участі позивача у вихованні дитини, який відповідає інтересам дитини.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив наступне. 18.09.2010 року він уклав шлюб з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6 . Шлюбні відносини припинились і 14.09.2016 року рішенням суду шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з колишньою дружиною. Між ними не було оговорено порядку та способу спілкування з дитиною, проте з сином він спілкувався доволі часто, стосунки були гарні та доброзичливі. Восени 2018 року почав спілкуватись з іншою жінкою, іноді вона була присутня під час зустрічей із сином. Про це дізналась ОСОБА_3 від сина, почала виражати своє невдоволення і налаштовувати дитину проти нього. Так як, син мешкає з ОСОБА_3 , то остання може вплинути на дитину, враховуючи вік останнього. Під час зустрічей ОСОБА_6 почав вередувати, іноді плакати, був усім незадоволений, а у подальшому взагалі почав уникати розмов і зустрічей. На початку 2019 року відношення дитини зовсім погіршилось. Навіть, при зустрічі не хотів спілкуватись, обійматись та йти на контакт. Приходив на день народження сина - ІНФОРМАЦІЯ_3 , подарував йому мобільний телефон, проте ОСОБА_3 не прийняла цей подарунок і сказала, що купила сину смарт-годинник. Деякий час він підтримував з сином мобільний зв`язок, проте відповідач змінила сім-картку і новий номер телефону ОСОБА_6 не повідомила. Так як, зустрічі з дитиною через заборону ОСОБА_3 стали неможливі, то він звернуся за допомогою до органу опіки та піклування у Комунарському районі. Внаслідок чого комісія встановила часи для спілкування з дитиною - (щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічі за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_3 в присутності матері дитини. Так як, на період літніх канікул ОСОБА_6 знаходився у селі, то він їздив туди, щоб побачити сина. 11.08.2019 року під час його зустрічі із сином був присутній представник органу опіки та піклування. Під час зустрічі ОСОБА_6 забіг у будинок і взагалі не хотів виходити, але через деякий час вийшов, почав гратися привезеним іграшками разом з ним та іншими дітьми, тобто налагодили контакт. При цьому, матір відповідача при спілкуванні з представником органу опіки та піклування зауважила, що ОСОБА_6 занепокоєний, дуже замкнутий. Потім, він приходив до ОСОБА_3 01.09.2019 року для того, щоб поспілкуватись з сином, але його не впустили, почали сваритися у присутності дитини. Вважає, що комісією встановлено дуже мало часу для його спілкування з дитиною, він намагається кожний вихідний побачити сина, хоча б поспілкуватись телефоном. ОСОБА_6 взагалі не бажає спілкуватись, каже образливі слова. У грудні 2019 року він познайомився з класним керівником ОСОБА_6 , дізнався про його успіхи в школі, вчитель добавила його в групу, де він почав відслідковувати усе, що трапляється в школі, так як відповідач такої інформації не надає. Декілька разів приходив до школи, щоб побачити і поспілкуватись з ОСОБА_6 , проте останній відразу ж тікає. За допомогою до шкільного психолога не звертався, лише спілкувався з психологом у дитячому садочку, яка повідомила, що проблем психологічного характеру у дитини не має. Востаннє бачив дитину 19.01.2020 року, ОСОБА_6 знову не хотів спілкуватись, він передав йому гостинці, намагався поспілкуватись з ОСОБА_3 для того, щоб налагодити стосунки і дати йому можливість спілкуватись з сином, проте остання не хотіла йти на контакт. Він пропонував разом піти до психолога, ОСОБА_3 зазначала, що у ОСОБА_6 все добре і до спеціаліста необхідно звернутися лише йому. Вважає, що такими діями відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з сином.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала свого довірителя, вважає, що його вимоги обґрунтовані, надано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_3 перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Нажаль через труднощі у спілкуванні між позивачем і відповідачем виникли перешкоди у спілкування батька із сином. Позивачем надано фото, де зображений він разом з усміхненою і задоволеною дитиною. Також, до суду надано відео файли, з яких встановлено, що ОСОБА_1 намагається зустрітися з сином, поспілкуватись з останнім, проте йому в цьому перешкоджають відповідач та її матір. Вимоги ОСОБА_1 щодо способу участі у вихованні ОСОБА_5 , на її думку, обґрунтовані, тому що час, який встановлено органом опіки та піклування недостатній для того, щоб між батьком та дитиною були добрі стосунки. Також, важливо, щоб ОСОБА_6 проводив час із батьком під час канікул, а також виїздив із батьком на відпочинок. Просить позов задовольнити.

Відповідач у суді позов визнала частково, не заперечувала проти спілкування ОСОБА_1 із сином, проте просила встановити спосіб його участі у вихованні з сином, визначений органом опіки та піклування (щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічі за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю з нею, в її присутності, так як такий спосіб найкращий для психічного стану дитини.

Додатково зазначила, що під час шлюбу з ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вже у 2015 році відносини з чоловіком почали погіршуватись, а 07.11.2016 року вони розлучились. З червня 2012 року по травень 2016 року вони мешкали у квартирі її матері, після розірвання шлюбу, там вони мешкали разом із ОСОБА_6 . Позивач відразу ж після розлучення підтримував тісний зв`язок із сином, останній дуже сумував за батьком. Проте, часом зустрічі стали рідше, інколи ОСОБА_6 залишався ночувати у ОСОБА_1 . У січні 2018 року після чергової зустрічі з позивачем, син прийшов додому дуже засмучений, повідомив, що ОСОБА_1 був вдома не сам, а з іншою тьотею та її дітьми, і саме останнім батько приділяв їм увагу. Даний факт дуже засмутив ОСОБА_6 , він образився на батька, почав уникати з ним спілкування. З батьками позивача були нормальні стосунки, ОСОБА_6 ходив до них у гості, але, коли вони відвезли його до ОСОБА_1 додому, то він дуже засмутився і не мав більше бажання з ними спілкуватись. Вона порекомендувала ОСОБА_1 звернутися за допомогою до психолога, тому що стан дитини її дуже непокоїв. Психолог порекомендував відвідувати дитину, але на її території, так вона буде почувати себе захищеною. Так як, позивач приходив до дитини в той час, коли йому буде зручно, то іноді зустрічі не відбувались. У зв`язку з чим, почали між ними виникати сварки. ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування, зазначив, що вона перешкоджає йому спілкуватись з власним сином. Позивачу встановили час для спілкування з ОСОБА_6 , проте за попередньою домовленістю з нею, та за її участі. ОСОБА_1 своїм правом на побачення з дитиною скористався декілька разів, хоча під час цих зустрічей син поводив себе погано, не бажав спілкуватись і взагалі зустрічатись з ним. Також, зазначила, що позивач не дав дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон, мотивував це тим, що почався учбовий процес і він не хоче, щоб син не відвідував навчання. Внаслідок чого, дитина засмутилась, так як ОСОБА_6 хотів поїхати на море, а вона понесла матеріальні збитки. Вважає, що позивач повинен піклуватись про свого сина, приймати участь у його вихованні, але для цього необхідно налагодити емоційний контакт з дитиною.

Представник відповідача - ОСОБА_4 підтримала свого представника, вважає, що спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина, визначений органом опіки та піклування найкращий для психічного стану дитини. Вважає, що ОСОБА_3 не чинила перешкоди у їх спілкуванні. Дійсно іноді не було змоги влаштувати зустріч батька з сином, але це були об`єктивні причини. З пояснень та матеріалів справи вбачається, що психічний стан дитини та його відношення до батька змінилось після знайомства із його новою жінкою позивача та її дітьми. Крім того, факт знайомства ОСОБА_6 з ними не був спростований позивачем. Внаслідок чого, дитина зазначала певного емоційного стресу і почала поводити себе по іншому. При цьому, з дитиною проводив бесіду психолог у дитячому садочку, яка зазначила, що найкраще батьку приходити до дитини в гості, тоді відносини між ними можуть налагодитись. Зауважила, що надані до суду позивачем відеозаписи неможна вважати належними доказами, так як вони не скріплені цифровим підписом. Просить позов задовольнити частково, враховуючи позицію матері дитини.

Представник третьої особи - районної державної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування Борисенкова В.Б. до суду не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності. У попередніх судових засіданнях зазначила, що їх спеціалістами були обстежені умови проживання як батька, так і матері, у обох сторін створені належні умови для спілкування та виховання з дитиною. Вважала, що при ухваленні рішення рекомендовано звернути увагу на спосіб встановлений членами комісії з питань захисту прав дитини.

Допитана у суді свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона є матір`ю відповідача у справі. Пояснити може, що шлюб розпався через зраду ОСОБА_12 . Після розірвання шлюбу сторони почали мешкати окремо, проте ОСОБА_13 приходив до сина, вони спілкувались. До дитячого садочку майже не приходив, ОСОБА_6 часто забирала вона або дідусь, донька була на роботі. На підготовчі курси до школи ОСОБА_13 сина не водив взагалі. Також, ОСОБА_6 відвідував спортивну секцію, дуже хотів, щоб батько побачив його успіхи, проте останній не прийшов жодного разу. ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання сина, заборгованості не має. У січні 2018 року ОСОБА_6 прийшов додому дуже засмучений, плакав, казав, що батько його більше не любить, у нього інша дружина і діти. Після з`ясування усіх обставин стало зрозуміло, що ОСОБА_14 познайомив сина з іншою жінкою та її дітьми, але це дуже засмутило дитину. Після цього, ОСОБА_6 не хотів з ним зустрічатись, ходити до нього в гості, навіть не бажав спілкуватися телефоном. Внаслідок такої поведінки сина ОСОБА_1 дійшов висновку, що дитину налаштовують проти нього. Звернувся до органу опіки та піклування, останні після спілкування з дитиною встановили часи для їх спілкування за участю ОСОБА_15 . Позивач декілька разів намагався зустрітися з сином, проте останній категорично не хоче бачити батька, відразу ж тікає. При спілкуванні у неї особисто виникали сварки з ОСОБА_16 , які останній провокував і знімав все це на відео. У серпні 2019 року ОСОБА_1 приїздив до них у село, де проводить відпочинок ОСОБА_6 , але останній побачивши батька, повернувся і втік у будинок, не хотів дуже довго виходити. Завдяки тому, що прийшли до нього в гості сусідські діти ОСОБА_6 вийшов на двір і почав трохи спілкуватись із батьком. 01.09.2019 року ОСОБА_1 прийшов до них в гості, але дитина знов не бажала з ним бачитись, він гукав сина з коридору, проте він не вийшов до нього на зустріч. ОСОБА_1 розлютився, викликав поліцію, щоб вони зафіксували факт створення перешкод у його спілкуванні з дитиною. Дитина неодноразово чула образи в бік його матері зі сторони батька. Останні рази ОСОБА_1 привозив дитині фрукти та солодощі. На даний час відносини дуже напружені: ОСОБА_6 не виявляє бажання спілкуватися з батьком.

Свідок ОСОБА_17 у суді зазначила, що вона є знайомою ОСОБА_3 , а за фахом - вихователь. З відповідачем підтримують дружні стосунки, часто бачаться на дитячому майданчику. З бесіди від ОСОБА_3 дізналась про те, що вона з чоловіком більше не мешкає, вони будуть розлучатись. ОСОБА_1 вона іноді бачила, що останній приходив до дитини у гості, проте спілкування саме з відповідачем було дуже напружене, ОСОБА_13 підвищував голос навіть при дитині. ОСОБА_6 при розмові почав казати, що в нього не має тата, що останній його обманює, він не хоче з ним бачитись. Декілька разів вона бачила, що коли приходив у двір ОСОБА_13 , то ОСОБА_6 відразу ж тікав і на прохання підійти не реагував взагалі. Наприкінці 2019 року, коли знов прийшов ОСОБА_1 , то ОСОБА_6 зазначив, що прийшов ОСОБА_13 , а не тато. Вважає, що дитина такими діями виражає свою думку, і вона не нав`язана відповідачем.

У суді допитана в якості свідка ОСОБА_18 повідомила, що вона є матір`ю позивача. З приводу даного спору вказала, що після розлучення вони часто спілкувались з онуком, останній приходив до них у гості, вони вітали його зі світами, дарували подарунки чи давали кошти. ОСОБА_6 забирали до себе додому на вихідні, привозили у неділю. Проте, через деякий час ОСОБА_19 почала уникати зустрічей, на телефонні дзвінки не реагувала, або казала, що вони зайняті, чи у них з дитиною інші плани, тому побачити дитину вони не зможуть. З грудня 2018 року почалися проблеми із зустрічами. ОСОБА_13 телефонував неодноразово, проте його дії були проігноровані. При зустрічі ОСОБА_6 починав плакати, хотів уходити, мовчав, тобто на контакт взагалі не йшов. Вони йому казали, що люблять і дуже сумують за ним, проте він не реагував. Навіть інколи взагалі закривав вуха руками, не хотів нічого чути. При спілкуванні з відповідачем, остання казала, що все добре і ніяк не реагувала на поведінку ОСОБА_6 . ОСОБА_1 бачився з сином востаннє 26.03.2020 року, спілкувався з сином у них вдома, проте ОСОБА_6 поводив себе аналогічно, його відношення зовсім не змінилось. Вона бачила онука 01.09.2019 року, коли вони прийшли привітати його у школу. Спілкування не має на даний час, вона це дуже важко переносить, тому що бажає підтримувати родинні стосунки з онуком.

Свідок ОСОБА_20 зазначив суду, що він є близьким знайомим позивача та другом сім`ї. Коли позивач та відповідач перебували у шлюбі, то вони часто проводили разом час, зустрічали свята. ОСОБА_1 завжди мав бажання спілкуватись із сином, але іноді від нього чув, що ОСОБА_21 перешкоджає у їх спілкуванні з сином, тому що дуже на нього розлючена. На день народження ОСОБА_6 - 26.03.2019 року він був присутнім, бачив, що дитина спілкується з батьком, вони гралися на полу. ОСОБА_6 в той день подарували смарт-годинник, вони з ОСОБА_13 обмінялися номерами телефонів, і почали телефонувати один одному. Проте, цей зв`язок обірвався, так як ОСОБА_21 змінила сім-картку, новий номер телефону дитини не повідомила. При спілкуванні з ОСОБА_13 , ОСОБА_6 у присутності матері ввів себе напружено. На Різдво - 07.01.2020 року, вони знов збирались разом, ОСОБА_13 передав дитині подарунки та привітання, проте ОСОБА_6 на це сказав, що в нього тата не має. Вважає, що ОСОБА_21 перешкоджає у спілкуванні з сином ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

18.09.2010 року між сторонами зареєстрований шлюб. У подружжя народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2016 року шлюб було розірвано (а.с. 6)

24.11.2016 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_1 на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку(доходу) до досягнення сином повноліття (а.с. 7-8).

Малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_3 .

Відповідно до Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 374р від 26.06.2019 року ОСОБА_1 встановлено побачення з малолітнім ОСОБА_5 , 2013 року народження, починаючи з 01.08.2019 року: щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічей за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення з дитиною проводити в присутності матері протягом двох місяців. Батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 попереджено про передбачену ч. 5 ст. 184 КУпАП відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування (а.с. 9).

З відповіді начальника Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області № 8944/45/03/04-2019 від 23.09.2019 року встановлено, що за результатами перевірки за зверненням ОСОБА_1 інформацію було направлено до ЗМР по Комунарському району для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності згідно чинного законодавства за ч. 5 ст. 184 КУпАП (а.с. 12-13).

Висновком начальника Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області № 8944/45/03/04-2019 від 23.09.2019 (про результати розгляду повідомлення ОСОБА_22 про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 створює перешкоди у побаченнях з сином) встановлено факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу створення відповідачем перешкод у побаченнях з сином.

Згідно відповіді директора Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 25.10.2019 року № 01-06/280, зустріч ОСОБА_1 з ОСОБА_5 відбувалась 11.08.2019 року у присутності фахівця із соціальної роботи, дитина побачивши батька спочатку сховалася в будинку і закрилась на гачок. Ні бабуся, ні дідусь в зустріч батька із сином не втручались і не заперечували нікому ніяких дій, лише спостерігали. Близько 30 хв. дитина не виходила з будинку, на уговори батька, вийти до нього не реагував. Завдяки тому, що з ним були сусідські діти ОСОБА_6 вийшов до батька і між ним почалося спілкування. Батько привіз сину гостинці та іграшки, якими він із сином та дітьми грались на подвір`ї. після, разом з бабусею та дітьми, вони поїхали на водоймище порибалити. Під час зустрічі ОСОБА_6 звертався до батька, називаючи його «дядею» (а.с. 32-33).

З доповідної записки директора Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що за період з 01.08.2019 року по 29.08.2019 року між батьком ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_5 відбулась тільки одна зустріч. Зі слів бабусі, батько лише 22 серпня один раз відправив смс-повідомлення ОСОБА_3 ,. в якій цікавився коли його син буде вдома у м. Запоріжжя (а.с. 34).

Спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено роботу з родиною ОСОБА_10 . В бесіді з психологом малолітній ОСОБА_6 легко йшов на контакт, розповідав про свої іграшки, мав гарний настрій. Під час консультації щодо виявлення емоційного ставлення дитини до батька та проводячи проективні методики було виявлено, що батько викликає у ОСОБА_6 тривожні і конфліктні відчуття. Дитина виключає батька з кола можливої взаємодії, говорячи про те, що він на нього образився і тому не хоче його бачити. Зазначають, що між батьками є конфлікт та відсутнє взаєморозуміння у питання участі у вихованні сина. Батькам запропоновані психологічні консультації та надано комплекс соціальних послуг в межах компетенції спеціалістів Центру (а.с. 35).

З копій фотокарток, наданих до суду ОСОБА_1 (а.с. 14-17) вбачається, що малолітній ОСОБА_23 проводив час разом із своїм батьком, дитина весела, нічим не засмучена, проте зазначені фото не містять дати, тому надати належну оцінку даному доказу суд не має можливості.

Також, під час судового розгляду, за клопотанням позивача були прослухані аудіозаписи: від 01.09.2019 року, 07.09.2019 року (два записи), 09.11.2019 року та від 26.06.2019 року (запис зроблено під час комісії у районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з питання встановлення порядку побачень з дитиною та оглянуто відеозаписи: відпочинок влітку 2018 року (2 записи), відео від 06.10.2019 року та від 19.10.2019 року, коли ОСОБА_1 не відкрили двері під час відвідувань сина (а.с. 59).

З оглянутих і прослуханих файлів суд дійшов висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли конфліктні та особисті неприязні стосунки, через це виникають перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною. Аналізуючи досліджені докази, вважаю, що підтверджено факт того, що ОСОБА_1 намагається побачити дитину та провести з останнім час, проте в окремих випадках це є неможливим через певні перепони, що створює ОСОБА_3 та безпосередньо емоційний стан малолітньої дитини.

З актів обстеження умов проживання від 16.03.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 (місцем проживання позивача - ОСОБА_1 ) створені належні умови для тимчасового перебування дитини, а за місцем проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 стан житла відповідає нормам. Для розвитку, виховання та відпочинку створено усі необхідні умови дитині (а.с. 120-121).

02.09.2020 року заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району складено висновок щодо розв`язання спору про встановлення порядку участі у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_7 , 2013 року народження та його вихованні.

Встановлено, що відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 374р від 26.06.2019 року ОСОБА_1 , за його заявою, встановлено порядок побачень з малолітнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14.00 год. (місце зустрічей за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення з дитиною проводити в присутності матері протягом двох місяців.

Батьки дитини проживають окремо. Малолітній ОСОБА_23 , 2013 року народження, проживає разом з матір`ю. Відповідно до позовної заяви батько малолітнього - ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання за даною адресою відповідають нормам. Для тимчасового перебування дитини створено всі умови для його відпочинку, розвитку та виховання. ОСОБА_1 просить визначити йому графік спілкування з сином ОСОБА_6 в такому порядку: щотижня два дні по три години після школи, або після спортивних секцій (з 18-00 до 21-00); один вихідний кожного тижня, в тому числі з залишенням дитини у мене на ночівлю; під час літніх канікул по

одному тижню щомісяця, в тому числі з метою поїздки на відпочинок з дитиною на море; під час зимових, осінніх, весняних канікул (або канікул після кожного семестру навчання) по два дні протягом кожного тижня канікул; необмежене спілкування з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто, засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином: у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; у день народження сина перша або друга половина дня, за домовленістю з відповідачем - матір`ю. ОСОБА_3 разом з малолітнім сином - ОСОБА_7 , 2013 року народження, проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Стан житла відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та відпочинку. У дитини є окрема кімната, яка облаштована всіма зручностями. Мати - ОСОБА_3 в позовній заяві ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином просить задовольнити частково та визначити ОСОБА_1 побачення з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи або щонеділі з 11.00 год. до 14-00 год. (місце зустрічі за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_3 в присутності матері дитини. Вважає, що позивачем - ОСОБА_1 , не надано доказів перешкод з її боку у його спілкуванні з дитиною. Зазначає, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а вона не може його примушувати до цього. Також нею відмічено, що проблема спілкування батька з дитиною лежить у площині проблем психологічного характеру, які виникли між ними, про свідчить інформація Запорізького міського центру соціальних служби для сім`ї, дітей та молоді, яку вона долучила до матеріалів цивільної справи. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини були присутніми батько та мати малолітнього. Враховуючи вищевикладене, думку батьків, членів комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітньої та керуючись ст. ст. 19, 141, 153 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_1 побачення з сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 18.00 год. до 20.00 год. та щосуботи з 11-00 год. до 14.00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Згідно з ч.ч. 2,8,9,19 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На думку суду, права ОСОБА_1 як батька на спілкування з сином в окремих випадках порушуються матір`ю дитини, тому суд дійшов висновку про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із сином.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, висновком органу опіки та піклування рекомендовано встановити ОСОБА_1 побачення з сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 18.00 год. до 20.00 год. та щосуботи з 11-00 год. до 14.00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

Проте, на думку суду, враховуючи той факт, що між сторонами у справі склались неприязні стосунки і дійти домовленості про зустріч батька з дитиною у будь-який інший день на момент розгляду справи є неможливим, тому суд вважає за доцільне визначити певні дні та години для спілкування ОСОБА_1 з дитиною.

Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за участю матері або за бажанням дитини, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні.

Судом було рекомендовано звернутись до психолога, провести медіаційні зустрічі з метою врегулювання наявного спору та налагодження контакту у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином. Зі слів сторін у справі, останні звертались за допомогою до МБФ «КАРИТАС», проте вирішити спірну ситуацію не вдалось, письмових доказів на підтвердження даного факту до суду надано не було.

Також, до суду для надання пояснень з приводу спілкування з малолітнім ОСОБА_7 викликалась практичний психолог відділу соціальної роботи по Комунарському району ОСОБА_24 , проте остання до суду не з`явилась у зв`язку з її звільненням із займаної посади.

Клопотань щодо заслухання думки малолітньої дитини сторонами не заявлялось.

В усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Суд з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

У справі малолітній ОСОБА_23 не висловлював думку щодо участі батька у спілкуванні з ним та у його вихованні, суд не встановив на підставі належних та допустимих доказів, що психоемоційний стан дитини свідчить про те, що спілкування з батьком поза його бажанням не відповідає найкращим інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень, тому суд збільшує час для спілкування позивача з дитиною, визначений у висновку органу опіки та піклування.

Враховуючи, насамперед інтереси дитини, позицію служби у справах дітей, бажання батька систематично спілкуватися з дитиною, його матеріальний стан, позицію матері дитини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та з урахуванням вікових особливостей, психоемоційного розвитку дитини та ставлення дитини до батька, вважає доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини:

-щоп`ятниці з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щосуботи з 11 год.00 хв. до 14 год. 00 хв., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками;

-особисте побачення з ОСОБА_7 щороку 26 березня (в день його народження), протягом 4 (чотирьох) годин, за попередньою домовленістю з матір`ю, або, у випадку неможливості побачення у цей день з поважних причин, - наступного дня, а саме 27 березня, протягом 4 (чотирьох) годин, за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

-встановити можливість спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_7 протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю не більше ніж на 7 діб (загальною тривалістю 14 діб за літній період), за умови узгодження з матір`ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку та при умові створення комфортних умов для відпочинку дитини;

-під час зимових, осінніх, весняних канікул дитини один день з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з правом відвідування культурно-розважальних дитячих закладів, відведення дитини на тренування, тощо, за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

-особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у будь-який зручний час, за умови дотримання прав та інтересів дитини.

Вважаю, що вказаний спосіб спілкування позивача з дитиною не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав батька щодо сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі ухвалення рішення у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог

Керуючись ст..ст. 7, 19, 141, 142, 157, 158, 159, 171 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 193, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_15 , третя особа: районна державна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-щоп`ятниці з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щосуботи з 11 год.00 хв. до 14 год. 00 хв., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками;

-особисте побачення з ОСОБА_7 щороку 26 березня (в день його народження), протягом 4 (чотирьох) годин, за попередньою домовленістю з матір`ю, або, у випадку неможливості побачення у цей день з поважних причин, - наступного дня, а саме 27 березня, протягом 4 (чотирьох) годин, за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

-встановити можливість спільного відпочинку ОСОБА_1 з ОСОБА_7 протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю не більше ніж на 7 діб (загальною тривалістю 14 діб за літній період), за умови узгодження з матір`ю дитини періоду виїзду на оздоровчий відпочинок та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які можуть бути перешкодою для такого відпочинку та при умові створення комфортних умов для відпочинку дитини;

-під час зимових, осінніх, весняних канікул дитини один день з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з правом відвідування культурно-розважальних дитячих закладів, відведення дитини на тренування, тощо, за умови дотримання прав та інтересів дитини і за попередньою домовленістю з матір`ю;

-особисте безперешкодне спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у будь-який зручний час, за умови дотримання прав та інтересів дитини.

Усі побачення з дитиною - ОСОБА_7 повинні проходити за його бажанням з дотриманням розпорядку дня дитини, його прав та інтересів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.10.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод