ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1612/18 Номер провадження 22-ц/814/2200/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

з секретарем судового засідання: Мисечко А.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача приватного нотаріуса Великобагачанського районного

нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили

Іванівни

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в загальному позовному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року, повний текст рішення складено 20 червня 2019 року, у складі головуючого судді Городівського О.А., ухвалене в залі суду в м. Миргороді, у справі № 525/1612/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

08 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що приватним нотаріусом заведено спадкову справу за заявами спадкоємців ОСОБА_2 про прийняття спадщини, а саме: сина ОСОБА_3 , як спадкоємця за заповітом, сина ОСОБА_4 та її (дочки спадкодавця), як спадкоємців за законом на обов`язкові частки. У липні 2018 року їй стало відомо, що приватним нотаріусом Сахаровою Л. І. видано свідоцтво про право на 5/6 частини спадщини за заповітом ОСОБА_3 та на 1/6 частину спадщини за законом ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Сахарової Л. І. від 24 жовтня 2018 року (вих.№1454) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що остання не досягла встановленого законом пенсійного віку, тобто 60-ти років, чи встановленого абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто 58-ми років, а тому не має права на виділення обов`язкової частки у спадщині.

ОСОБА_1 вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини її пенсійний вік був скорочений на підставі абз.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому вона, як непрацездатна особа, має право на обов`язкову частку в спадщині.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на обов`язкову частку спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з підстав, викладених у постанові від 24.10.2018 вих.№1454.

Зобов`язано приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарову Людмилу Іванівну вжити заходів, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 (спадкова справа №191-2017) з урахуванням прав спадкоємиці, ОСОБА_1 , на обов`язкову частку в спадщині.

Стягнуто з приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни на користь держави судовий збір в розмірі 1 409,60 грн.

Із рішенням міськрайонного суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, просить рішення скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що рішення Конституційного суду України, яким вмотивовано рішення суду першої інстанції, стосується віднесення до непрацездатних повнолітніх дітей спадкодавця виключно осіб, що мають інвалідність І, ІІ, ІІІ груп, а тому не може бути застосовано для визначення поняття непрацездатної особи за віком.

ОСОБА_5 заперечує проти застосування до спірних правовідносин норм ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки дана стаття не встановлює поняття «непрацездатної особи», а лише встановлює коло осіб, які мають право на пільгову пенсію зі скороченим пенсійним віком.

Також вважає, що міськрайонним судом помилково не прийняті до уваги доводи відповідача, які ґрунтуються на нормах ЦК України (статті 1220, 1241) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 1, 26), за яких здатність особи спадкувати за обов`язковою часткою визначається на час відкриття спадщини, тоді як на час смерті ОСОБА_2 позивачка не досягла встановленого законом пенсійного віку, а тому не має права на виділення їй обов`язкової частки у спадщині.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л. І. задоволено, рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Скасовуючи постанову Полтавського апеляційного суду колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з того, що правовідносини щодо спадщини виникають у момент смерті спадкодавця і припиняються лише після отримання спадкоємцями усіх правових документів на спадщину. Нотаріус у цих правовідносинах несе регуляторну та реєстраційну функцію, що, однак, не змінює суті правовідносин, як правовідносин щодо спадщини. Будь якій спір, що виникає з приводу спадкового майна, прав на спадкування, процедур спадкування тощо, є спором щодо спадкування.

Таким чином, оскільки справа про визнання неправомірними дій нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на частку спадщини за законом та про зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину є спором щодо спадкування, то така справа підлягає розгляду у порядку загального провадження.

14 вересня 2020 року справа за позовом ОСОБА_1 повернута до Полтавського апеляційного суду на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи на 09:20 год. 13.10.2020 року.

29 вересня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , у якому позивач просить проводити розгляд справи за її участі в режимі відеоконференції в приміщенні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Консульська, 64).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року вказане клопотання задоволено.

Доручено забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції Бердянському міськрайонному суду Запорізької області у приміщенні суду за адресою: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 64, зал «свідок» , із забезпеченням участі позивача ОСОБА_1 , адреса для листування з позивачем: АДРЕСА_1 .

20.08.2019 року позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи.

В судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 та відповідач приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарова Людмила Іванівна.

Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , за життя склавши заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день її смерті, ОСОБА_3 (а.с.59, 66 т.1).

Останній, 17 серпня 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. із заявою про прийняття спадщини, на підставі заповіту (а.с.55 т.1).

Крім того, із заявами про прийняття спадщини на підставі ст.1241 ЦК України звернулися діти спадкодавця : 13 вересня 2017 року ОСОБА_4 , а 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 (а.с.67,73 т.1).

На момент відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була пенсіонеркою, отримуючи пенсію на пільгових умовах із 11.06.2009 (а.с.11,12-13 т.1).

Постановою приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. від 29.10.2018 №1454 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на час смерті ОСОБА_2 вона не досягла встановленого законом пенсійного віку, тобто 60-ти років, чи встановленого абзацом 2 частини 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 06 лютого 2017 року), тобто 58-ти років, а тому не має права на виділення обов`язкової частки у спадщині.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 58 років, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Колегія суддів погоджується з висновками міськрайонного суду про те, що приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Людмила Іванівна не звернула увагу, що позивач отримала право на пенсію за віком на пільгових умовах у віці 50 років відповідно до абз.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У 2009 році вона досягла цього пенсійного віку, а значить в силу терміну «непрацездатні особи» визначеного законом, у редакції станом на момент відкриття спадщини, являлась непрацездатною особою. Зазначене підтверджується наявним пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 11.06.2009 року довічно, про визначення пенсії за віком, та трудовою книжкою (а.с.11, 14-17 т.1).

Тобто для осіб, які мають право на пільгову пенсію, пенсійний вік скорочений.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач одержує пенсію за віком з 11 червня 2009 року. 03 жовтня 2017 року стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладена в новій редакції: «непрацездатні громадяни особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону». Таким чином, ця редакція закону визначила більш чітко осіб, які підпадають під поняття непрацездатні громадяни, звуживши їх коло, виключно на підставі ст. 26 вказаного Закону. Проте дане звуження відбулося після відкриття спадщини матері ОСОБА_1 . До цього моменту, термін «непрацездатні особи» не мав обмежень щодо застосування інших законів для визначення пенсійного віку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками міськрайонного суду про те, що ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту померлої матері, ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, оскільки міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; Серявін та інші проти України №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Руїс Торіха проти Іспанії, №303-А, §29, ЄСПЛ, від 09.12.1994 року).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції допущене неправильне застосування норм матеріального права та порушення норми процесуального права.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що Верховний Суд при вирішенні справи не вказав про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, то судові витрати, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Людмили Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: С.А. Гальонкін

Судді: С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль