Номер провадження: 22-ц/813/3559/20
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач- Обслуговуючий кооператив «Біла квітка»,

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

У листопаді 2017 року Обслуговуючий кооператив «Біла квітка» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в період з квітня 2013 по березень 2018 у розмірі 89 680,45 грн., з яких 45 368,22 грн. -оплата за житлово-комунальні послуги, 25 956,11 грн.- інфляційні нарахування та 3 297,27 грн. -3% річних за прострочення зобов`язання.

В позові послався на те, що відповідач є власником котеджу № НОМЕР_1 у малоповерховому житловому котеджному комплексі «Біла квітка», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вавілова, буд.5-Б, який знаходиться на балансі та обслуговується позивачем. Відповідач систематично не сплачує надані позивачем послуги з утримання та обслуговування малоповерхового житлового комплексу, його прибудинкової території та забезпечення в наданні інших житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим повинен сплатити суму заборгованості, а також інфляційні витрати та 3% річних за прострочення зобов`язання.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року позов задоволено частко. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з оплати послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території в розмірі 44 522,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 25 956,11 грн. та 3% річних в розмірі 3 297,27 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі вказала на те, що суд послався на рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 №2808-УІІ, яке скасоване постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2014, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2014 залишена без змін. Суд, задовольнив позовні вимоги у відповідності до розрахунків позивача, за вказаними ним тарифами та прийняв рішення за відсутності у матеріалах справи відповідного рішення Одеської міської ради щодо такого тарифу. Позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості з відповідача з 2013 року, проте постановою КМУ від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», тобто за 2 роки до початку розрахункового позивачем періоду, до постанови КМУ від 20.05.2009 №529, на яку послався суд, внесені зміни та виключено абз. 2 п.1, яким затверджувався Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на п. 2 якого посилається суд. Рахунки надані позивачем не підтверджені доказами, а є лише зведеною на власний розсуд інформацією позивача, достовірність якої належним чином не підтверджена. Станом на березень 2016 звернення позивача з заявою про видачу наказу з підстав не передбачених в березні 2016 нормами ст. 96 ЦПК України, не можна вважати зверненням згідно з нормами розділу ІІ ЦПК України, як того вимагає правова позиція Верховного Суду України у постанові від 21.01.2015, відтак переривання перебігу позовної давності в березні 2016 для позивача не відбулося. Між сторонами у справі відсутній договір за умовами якого відповідач би замовляв будь-які послуги у позивача, за які повинен сплачувати кошти. Не відповідає нормам цивільного законодавства покладення на відповідача обов`язку зі сплати 3% річних та інфляційних витрат за затримку проведення розрахунків, які відповідач не повинен був робити-за сплату членських внесків.

В додаткових письмових поясненнях відповідач послався на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити в її задоволенні, рішення - залишити без змін.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею котеджу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , загальною площею 183,4 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0258 га за вказаною адресою. Земельна ділянка та котедж розташовані на окремій огородженій території загальною площею 45 700 кв.м. Даний комплекс забезпечений індивідуальною інфраструктурою. На території житлового комплексу розташовано 136 котеджів та 7 квартир.

За актом приймання-передачі від 31.03.2013 ОК «Біла квітка» прийнято на баланс ЖК «Біла квітка».

Загальними зборами членів обслуговуючого кооперативу 24.11.2013 затверджено Статут ОК «Біла квітка» та у відповідності до змін зареєстрованих в ньому 11.12.2013 предметом діяльності кооперативу є ЖК «Біла квітка».

За умовами п.п. 2.2 Статуту завданням кооперативу є належне утримання ЖК «Біла квітка» та його території; забезпечення реалізації прав власників нерухомого майна комплексу на володіння та користування спільним майном членів кооперативу; забезпечення сприяння власниками майна в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю кооперативу; здійснення господарської діяльності для задоволення власних потреб.

Згідно з п. 1.6 Статуту власники нерухомого майна малоповерхового житлового котеджного комплексу з об`єктами обслуговування «Біла квітка», які не вступили до кооперативу, повинні виконувати приписи Статуту, які регламентують їх взаємовідношення з кооперативом.

Крім того, завданням кооперативу є здійснення обслуговування та управління спільною власністю власників котеджей та квартир газорозподільною та трансформаторною підстанціями, водопровідною та каналізаційною мережами, електромережами, господарськими приміщеннями, що використовуються для обслуговування житлового комплексу.

З метою забезпечення належного утримання та комплексного обслуговування житлового комплексу відповідачем у 2013-2017 роках укладено ряд відповідних договорів.

Також відповідач укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними й іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення котеджей та житлового комплексу в цілому. Оплату наданих житлово-комунальних послуг власники об`єктів нерухомості вносять на рахунок ОК «Біла квітка».

Позивач на підставі договорів здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів мешканців житлового комплексу, що підтверджується договором на вивезення твердих побутових відходів №104/22 від 01.04.2013р., є єдиним споживачем електричної енергії, що підтверджується договором №5655С/С 65, послуг централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується договором № 250/1 від 05.04.2013р., якими забезпечуються потреби мешканців житлового комплексу. Розрахунок за спожиті воду та електроенергію з постачальниками проводиться позивачем за показами загального лічильника, відшкодування вартості спожитих води та електроенергії власники об`єктів нерухомості проводять на підставі приладів індивідуального обліку.

Послуги, що надаються позивачем складаються з послуг по утриманню житлового комплексу, а саме: вивезенню сміття, прибиранню та благоустрою території, електропостачанню обладнання та освітленню місць загального користування, проведенню поточного ремонту та технічного обслуговування інженерних мереж, забезпечення охорони порядку на території житлового комплексу, що підтверджується деталізацією витрат на обслуговування кооперативу та загальним зведенням витрат по ОК «Біла квітка» за 2013-2017 роки, кошторисами витрат і розрахунку вартості утримання 1 кв.м. на 2013-2017 роки.

Котедж, в якому проживає відповідач та його прибудинкова територія знаходяться на обслуговуванні позивача, який надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу (п.2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529).

З викладеного слідує, що між сторонами фактично склалися відносини щодо забезпечення надання житлово-комунальних послуг, тобто, слід вважати, що між сторонами сформовані договірні відносини.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

На підставі наведених норм закону доводи відповідача спростовуються стосовного того, що між нею та позивачем не було укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у неї відсутній обов`язок по їх оплаті.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язання щодо сплати наданих послуг не виконує належним чином, витрати на підтримання будинку та прибудинкової території не сплачує, у зв`язку із чим має заборгованість, яка за період з 01 квітня 2013 року по 30 листопада 2017 року становить 44 522,55 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим представником позивача.

З урахуванням того, що між сторонами у справі на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 19.09.2017, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.12.2017 залишено без змін, укладено договір про надання послуг з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території, вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в частині стягнення коштів за період з 01 квітня 2013 року по 30 листопада 2017 року в сумі 44 522,55 грн. Вимога щодо стягнення заборгованості за період з 14 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року в розмірі 845,67 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, зокрема, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 25956,11 грн. та 3% річних в розмірі 3297,27 грн. з відповідача як боржника, який прострочив виконання зобов`язання з оплати отриманих послуг, є законним і обґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що позивачем нараховано інфляційні та 3% річних не за прострочення зобов`язання щодо сплати наданих послуг, а за сплату членських внесків підставою скасування рішення суду бути не може, оскільки сума, яка підлягає сплаті щомісячно, визначається рішенням кооперативу, і по суті відповідає змісту житлово комунальних послуг. Крім того, критерієм для нарахування коштів за ст.625 ЦК України є існування грошового зобов`язання, не виконаного боржником, і зобов`язання, які виникли між сторонами, є грошовими.

Твердження апелянта про те, що рішення Одеської міської ради від 19.02.2013 №2808-УІІ «Про визначення ОК «Біла квітка» балансоутримувачем малоповерхового котеджного комплексу з об`єктами обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 » скасоване судовими рішеннями не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які позивач надавав відповідачу в період з 01 квітня 2013 року по 30 листопада 2017 року.

При цьому відповідачем не спростовано факт надання їй послуг з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок вартості житлово-комунальних послуг складено не у відповідності до вимог чинного нормативно-правого акту з огляду на наступне. Матеріали справи свідчать, що вказаний розрахунок позивачем складався відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови КМУ від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги» на підставі річного кошторису планованих витрат на утримання житлового комплексу з урахуванням загальної площі житлових і нежитлових приміщень, що обслуговуються позивачем та затверджений Загальними зборами. Крім того, нормами чинного законодавства не передбачені вимоги щодо затвердження або погодження органами місцевого самоврядування тарифу, прийнятого загальними зборами членів обслуговуючого кооперативу.

Посилання апелянта на те, що надані позивачем документи фінансової звітності не доводять фактів конкретних відносин, угод, їх існування та укладання між особою, що подала фінансову звітність та іншими особами є безпідставними, так як інформація про витрати позивача, які надані у загальних зведеннях по рокам, копіях податкових декларацій з плати за землю, копіях фінансових звітів про використання доходів неприбуткової організації, довідках по оборотам по рахунку 311, які наявні в матеріалах справи, підтверджують факт діяльності позивача по утриманню житлового комплексу та надання житлово-комунальних послуг власникам житла, підтвердженням витрат, які є основою формування тарифу на житлово-комунальні послуги у відповідності до вимог Статуту ОБ «Біла квітка» та ст. 24 Закону України «Про кооперацію» та постанови КМУ від 1.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Твердження апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим з огляду на наступне.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів.

Право на судовий захист шляхом звернення із заявою про видачу судового наказу гарантоване законом.

Заборгованість відповідачки виникла за період з 01 квітня 2013 року.

18.03.2016, тобто в межах строку позовної давності ОК «Біла квітка» звернувся із заявою про видачу судового наказу, і міг очікувати на задоволення його заяви судом.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.04.2016 судовий наказ скасовано, відтак з цього часу позивач дізнався про те, що його право підлягає захисту в позовному провадженні, а тому з цього часу слід обраховувати строк позовної давності, який не пропущено, оскільки ОК «Біла квітка» звернувся до суду 16.04.2018.

Доводи апеляційної скарги про те, що до складу послуг включено членські внески, що не надавало права їх стягувати в порядку видачі судового наказу, до уваги не приймаються, оскільки в умовах оплати, які визначаються рішенням зборів кооперативу, не існує нормативного розмежування витрат, до її складу фактично входять і витрати на оплату житлово комунальних послуг і інші обов`язкові платежі, склад та розмір яких визначаються зборами кооперативу, та які по суті і є житлово комунальними послугами з огляду на їх зміст.

Посилання апелянта на наявність наміру позивача надавати послуги та відсутності доказів їх надання є помилковим та спростовується матеріалами справи, натомість скаржником не спростовано надання їй послуг відповідачем, не надано доказів на підтвердження того, що надання житлово-комунальних послуг забезпечує інша компанія, або на підтвердження того, що їй надаються житлово-комунальні послуги неналежної якості.

Відсутність статусу члена кооперативу не позбавляє обов`язку брати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, оскільки будинок розташований на огородженій території, облаштований мережею, яка надає можливість послуги отримувати, і витрати на їх утримання здійснюються кооперативом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений: 12.10.2020.

Головуючий:

Судді: