Справа № 682/302/20
Провадження № 2/682/367/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

розглянувши у відкритому судовосу засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності на будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

05.02.2020 р ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним та відповідачкою права власності за кожним на 1/2 частку житлового будинку з вбудованим гаражем вартістю 218 000 гривень, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по сплаті судового збору.

В позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказав, що 05.11.2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. У шлюбі вони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На утримання дочки ОСОБА_3 він сплачує в користь відповідачки аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. У 2014 році, перебуваючи у шлюбі, він спільно з відповідачкою побудували житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстроване на відповідачку - ОСОБА_2 . Вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Відносини між ним та відповідачкою погіршились, вони перестали розуміти один одного, що може привести до припинення сімейних відносин. Тому з метою захисту своїх майнових прав просить визнати за ним - ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частку будинковолодіння (житлового будинку з вбудованим гаражем) по АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідачки в його користь судові витрати по сплаті судового збору .

Відповідачка ОСОБА_2 письмовий відзив на позовну заяву не подала.

Сторони та їх представники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, але в судове засідання не з`явилися. У заявах до суду сторони просять розглянути справу за їх відсутності у зв`язку із запровадженим в Україні карантином через епідемію COVID19.

Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних письмових доказів.

Дослідивши позовні вимоги та надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2006 року у відділі актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 160, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.11.2006 р (а.с.4); мають на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області серія НОМЕР_2 від 22 квітня 2009 року (а.с.5).

Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 зареєстроване 09.12.2014 р на підставі свідоцтва про право власності від 12.12.2014 р; власник - ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

На підставі викладеного суд знаходить, що житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 , побудований сторонами в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановлено, що домовленості між сторонами або шлюбний договір щодо розміру часток у спільній сумісній власності подружжя немає.

З наданої позивачем Довідки ФОП ОСОБА_7 від 13.02.2020 р № 01/02/2020 вбачається, що станом на 13.02.2020 р ринкова вартість житлового будинку загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем, розміщеного на облаштованій і огородженій земельній ділянці площею 0,39 га по АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями і спорудами (альтанка, приміщення для утримання домашньої птиці, погріб) у відмінному технічному стані, з наступними інженерними комунікаціями: електропостачання, водопостачання (централізоване і власна свердловина), каналізація і водовідведення (септик), автономне електропостачання (електрокалорифери), може становити 436 тис.грн без ПДВ, відповідно вартість 1/2 частки - 218 тис.грн без ПДВ (а.с.16-19).

Відповідно до наданого відповідачкою Звіту про оцінку житлового будинку загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 вартість будинку становить 170 700 грн, відповідно вартість 1/2 частки - 85 350,00 грн (а.с. 37-61, 45). Проте, суд враховує, що Оцінювач не виконував оцінки земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт нерухомості; підставою для визначення вартості будинковолодіння була інформація, надана Замовником, приймалася як достовірна, однак, її перевірка не проводилась з метою підтвердження її достовірності; приведений аналіз, висновки і зауваження обмежуються тільки приведеними припущеннями і обмеженнями і відображають особисті неупереджені і професійні висновки оцінювача; виконавець припускав, без перевірки, що всі дані, надані йому Замовником, були точними; з анкети-характеристики об`єкта оцінки вбачається, що Оцінювач не врахував наявність газопостачання, каналізації та безпідставно зазначив, що об`єкт нерухомості потребує ремонту (хоча будинок зданий в експлуатацію у 2014 році). Для визначення ринкової вартості будинковолодіння Оцінювачем не враховано наявність господарських будівель та споруд, а порівняльний аналіз здійснений з урахуванням вартості інших будинків, які за своїми характеристиками не відповідають спірному будинковолодінню, що стверджується долученими до Звіту скріншотами з інтернет ресурсу.

Суд критично оцінює наданий відповідачкою та її представником Звіт про оцінку житлового будинку і не бере його до уваги при вирішенні справи по суті.

Разом з тим, вартість спірного будинковолодіння не є предметом спору між сторонами. Тому суд вважає за можливе надані позивачем відомості про вартість належного сторонам на праві спільної сумісної власності будинковолодіння, взяти до уваги лише при визначенні розміру судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 не може бути поділений між співвласниками в натурі без здійснення його реконструкції. Крім цього, позивач не заявляє вимогу про виділення йому 1/2 частки будинковолодіння в натурі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тому, виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, закріпленого у ч. 2 статті 370 ЦК України та у ч. 1 ст. 70 СК України, суд вважає, що на підставі ст. 372 ЦК України право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 має бути припиненим, а за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливо визнати право на 1/2 частку за кожним у праві спільної власності на житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 .

Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 13, 61, 88, 179, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст. 370, 372 ЦК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на 1/2 частку за кожним у праві спільної власності на житловий будинок загальною площею 108,2 кв.м. з вбудованим гаражем по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2180 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.