Справа № 216/2893/20
Провадження № 2-ві/317/2/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Ткаченко М.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ачкасова О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини, Генерального прокурора України, третя особа: Державна Казначейська служба України, про визнання дій Держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення майнових і моральних збитків, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Ачкасова О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини, Генерального прокурора України, третя особа: Державна Казначейська служба України, про визнання дій Держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення майнових і моральних збитків, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини.

Ухвалою суду від 13.10.2020 суддя Ачкасов О.М., вважаючи заявлений відвід безпідставним та необґрунтованим, передав заяву про його відвід на розгляд іншому судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

13 жовтня 2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Ачкасова О.М. визначено суддю Ткаченко М.О.

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_1 зазначає, що якщо суддя жодного разу за два роки не звертався до Верховного Суду на підставі п. 6 ст. 10 ЦПК України, позивач вважає що суддя нічого не зробив щоб укріпити довіру суспільства до судової системи і щоб законодавство України мало менше колізій. Тому, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, що на його думку, не підлягає обговоренню на підставі ст. 40 ЦПК України, оскільки її прийняття протиправно вкоротило права та свободи громадян України і суперечить ст. 22 Конституції України, вважає, що суддя є упередженим та підлягає відводу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява

про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву про відвід судді Ачкасова О.М. без повідомлення сторін по справі у порядку письмового провадження.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Заявник посилається на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, що передбачає відвід (самовідвід) судді, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Газета Україна-центр» проти України», заява № 16695/04, п. 28).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 43). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Ачкасов О.М. виявляє упередженість у вказаній справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 44; рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії», заява № 44759/98, п. 58).

Посилання ОСОБА_1 на те, що суддя Ачкасов О.М. за 2018-2020 роки жодного разу не звертався до Верховного Суду України на підставі п. 6 ст. 10 ЦПК України, а також те, що на його думку, суддя нічого не зробив щоб укріпити довіру суспільства до судової системи та внаслідок цього не може бути неупередженим, не свідчать про упередженість та небезсторонність судді у конкретній справі і не є підставою для відсторонення його від розгляду цієї справи, оскільки із змісту заяви вбачається недовіра позивача до законодавства України в цілому.

Отже викладені у заяві ОСОБА_1 обставини, що, на його думку, викликають сумнів у неупередженості судді Ачкасова О.М. не є об`єктивно обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 2, 36, 39, 40, 260, 261, 353 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ачкасова О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особах: Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини, Генерального прокурора України, третя особа: Державна Казначейська служба України, про визнання дій Держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення майнових і моральних збитків, звернення до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо невиконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ткаченко