Справа № 572/2602/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/2602/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована колишня дружина сина позивача ОСОБА_4 . Так, шлюб між сином позивача ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_4 , було розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2013 року. З моменту розірвання шлюбу відповідач час від часу з`являлась за місцем реєстрації, а з 2 вересня 2018 року остання остаточно виселилась із належного позивачці житлового будинку і з того часу не з`являється за місцем реєстрації. ОСОБА_3 зазначає, що факт реєстрації ОСОБА_4 у належному їй будинковолодінні порушує її права як власника цього майна, через що вона звернулась до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась вдруге, була повідомлена про час слухання справи належним чином, не повідомила суд про причини неприбуття. Однак, відповідачем подано відзив на позовну заяву, що унеможливлює в даному випадку проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

У поданому відзиві відповідач зазначала, що вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_3 не надано достатніх доказів того, що відповідач добровільно не проживає у вказаному у позові житлі. Крім цього ОСОБА_4 зазначала, що позов ОСОБА_3 було подано 28 серпня 2019 року, в той час як вона зазначала, що відповідач не проживає у належному їй житлі з 2 вересня 2018 року. Таким чином, на момент звернення із позовом не закінчився перебіг річного терміну, необхідного для визнання особи втратившою право користування житлом.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Заявлене клопотання судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Надана суду позивачем копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2013 року (індексний номер 724458) доводить, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (форма власності приватна, розмір частки - ціла).

Відповідно до довідки №02/16-1336 від 16 вересня 2019 року, наданої на запит Сарненського районного суду виконкомом Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_4 дійсно зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , з 29 жовтня 2008 року.

Вказані обставини підтверджуються копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 .

Сторони не заперечують, що АДРЕСА_1 на даний час АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із наявного в матеріалах справи акту №79 від 6 серпня 2019 року обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 , здійсненого комісією у складі працівників Сарненського міськвиконкому, встановлено, що позивач проживає по АДРЕСА_1 . В ході обстеження матеріально-побутових умов комісією встановлено, що ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою з 2 вересня 2018 року.

Зазначені вище обставини доводяться додатково дослідженими судом письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які надані суду позивачем.

Крім цього, на даний час відповідач не є членом сім`ї позивача, так як 10 травня 2013 року Сарненським районним судом Рівненської області було розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що встановлено судом із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від вказаного числа у справі №572/1405/13-ц.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованою у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Крім цього, на даний час відповідач не відноситься до членів сім`ї позивача.

Судом не приймаються до уваги заперечення ОСОБА_4 щодо того, що позов було подано ОСОБА_3 передчасно, до закінчення річного терміну, передбаченого ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки позов дійсно було подано 28 серпня 2019 року, в той час як відповідач залишила місце проживання по АДРЕСА_1 2 вересня 2018 року, оскільки різниця у терміні є незначною 4 дні, а тому на момент відкриття провадження у цій справі відповідач дійсно не проживала за місцем реєстрації більше одного року.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог вказаної вище норми відповідач не надала суду доказів того, що їй чинились перешкоди у проживанні за місцем реєстрації або інших обставин, за яких її відсутність за вказаною адресою не була добровільною.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі сторонньої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду.

Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідачки у належному позивачці на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачкою, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , належним на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительці АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: