Постанова

Іменем України

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 341/2339/14-ц

провадження № 61-16411св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

представник позивача - Бойчук Ярослав Васильович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року у складі судді Юсип І. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2019 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Томин О. О., Ясеновенко Л. В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2014 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 08 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та

ОСОБА_1 укладений генеральний договір про надання кредитних послуг

№ BL421, зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір), за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у кредитному договорі, у рамках ліміту, встановленого у базовій валюті, що дорівнює 53 000,00 дол. США. Відповідно до додаткової угоди

від 08 листопада 2007 року № BL421/BL421-К до кредитного договору сторони погодили, що позичальнику надається кредит у розмірі 53 000,00 дол. США зі сплатою 11,5 процентів річних, з кінцевим терміном його повернення

01 листопада 2027 року.

У подальшому, за згодою сторін до умов кредитного договору неодноразово вносилися зміни щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, унаслідок чого: у період з 09 лютого 2009 року по 30 квітня 2009 року процентна ставка становила 9,00 процентів річних; з 01 травня

2009 року по 31 жовтня 2009 року - 15,40 процентів річних; з 01 листопада

2009 року по 04 листопада 2009 року - 13,5 процентів річних; з 05 листопада 2009 року по 31 жовтня 2010 року - 10,00 процентів річних; з 01 листопада

2010 року по 12 вересня 2012 року - 15,25 процентів річних; з 13 вересня

2012 року по 31 серпня 2012 року - 12,00 процентів річних, з 01 вересня

2012 року - 15,5 процентів річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 листопада

2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є

АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу

Дирдою Н. А., зареєстрований у реєстрі за № 3008, зі змінами, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно, а саме:

- нежитлове приміщення магазину, А, загальною площею 32,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення магазину, А, загальною площею 56,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 16 вересня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 58 819,42 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 16 вересня 2014 року становить 758 953,03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49 338,76 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 636623,10 грн, у тому числі прострочена заборгованість за тілом кредиту - 1216,82 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 15 700,75 грн; проценти - 9 275,54 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 119 683,25 грн; підвищені проценти - 205,12 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 2 646,68 дол. США.

24 червня 2014 року позивач направив відповідачеві вимогу від 18 червня

2014 року про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, з вказівкою на те, що у випадку невиконання цієї вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту її отримання.

Посилаючись на невиконання позичальником умов кредитного договору, АТ «Універсал Банк» просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 819, 42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 вересня 2014 року становить 758 953,03 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення магазину А, загальною площею

32,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення магазину А, загальною площею 56,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області

від 26 листопада 2014 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення магазину А, загальною площею 32,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення магазину А, загальною площею 56,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 08 листопада

2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Дирдою Н.А., зареєстрованим у реєстрі за № 3008, зі змінами, укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог АТ «Універсал Банк» за кредитним договором, укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у розмірі 58 819,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 вересня 2014 року становить 758 953,03 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області

від 26 листопада 2014 рокускасовано, та призначено справу до розгляду у загальному порядку.

У лютому 2019 року АТ «Універсал Банк» уточнив предмет позову, згідно з уточненими позовними вимогами, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку частину заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 278,49 дол. США, посилаючись на те, що рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року у справі № 341/2346/14-ц за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим, встановлені преюдиційні при вирішенні зазначеної справи обставини щодо розміру заборгованості позичальника за кредитним договором.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 278,49 дол. США, а також 3 654,00 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розмір заборгованості

ОСОБА_1 за кредитним договором, визначений банком у даній справі у межах суми, що стягнута на користь АТ «Універсал Банк» з поручителя ОСОБА_3 рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області

від 14 листопада 2018 року у справі №341/2346/14-ц, а тому доказуванню не підлягає. Зазначеним судовим рішенням встановлені преюдиційні при вирішенні даної справи обставини, зокрема порушення позичальником строків погашення кредиту, інших платежів, обов`язку відповідача достроково повернути заборгованість за кредитним договором, та розміру заборгованості за кредитним договором.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області

від 23 травня 2019 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким компенсовано АТ «Універсал Банк» судові витрати у розмірі 3 654,00 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права,та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 278,49 дол. США, з урахуванням відступленої частини права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») за тілом кредиту у розмірі 10 000 дол. США, згідно з умовами договору про відступлення права вимоги від 26 грудня 2018 року № 184/18, укладеного між АТ «Універсал банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Перевіряючи правильність з розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії від 16 квітня

2018 року, ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, а отже згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим скасував рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід, з ухвалення в цій частині нового судового рішення про відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Узагальнені доводи касаційної скарги та позицій інших учасників справи

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року і постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що задовольняючи вимоги АТ «Універал Банк», суди першої та апеляційної інстанцій не урахували фактичні обставин справи, які свідчать про те, що 24 червня 2014 року АТ «Універсал Банк» направив вимогу про дострокове повернення суми заборгованості за кредитним договором, тобто такими діями на власний розсуд змінив умови зобов'язання щодо строку кредитування, що відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі

№ 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, а тому втратив право на нарахування процентів, передбачених умовами кредитного договору. Наведене свідчить, що суди неповно з'ясували фактичні обставини справи, зокрема щодо доведеності суми заборгованості за кредитним договором станом на 16 вересня 2014 року. Крім того, суди попередніх інстанцій помилково, без належного обгрунтування, дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 278,49 дол. США на користь АТ «Універал Банк», тоді як банк уже захистив своє порушене позичальником право у повному обсязі шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, ціна якого, згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, становить

1 646 980,00 грн.

У відзиві на касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду у жовтні

2019 року, АТ «Універсал Банк» просило відмовити у задоволенні касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обгрунтованими, ухвалені на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які буди досліджені судами у судових засіданнях і які відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з місцевого суду.

Матеріали справи надійшли до Верховного Суду у жовтні 2019 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що08 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладений генеральний договір про надання кредитних послуг №BL421, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в межах ліміту 53 000,00 дол. США на строк до 01 листопада 2027 року. Згідно з додатковою угодою № BL421/BL421-К, укладеною між сторонами в цей же день, за використання кредитних коштів у межах строку кредитування визначена процентна ставка у розмірі 11,5 процентів річних та погоджено графік повернення кредиту. У подальшому сторони неодноразово погоджували зміну розміру процентної ставки за кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 листопада

2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є

АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу

Дирдою Н. А., зареєстрований у реєстрі за № 3008, зі змінами, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме:

- нежитлове приміщення магазину А, загальною площею 32,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення магазину А, загальною площею 56,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27 червня 2014 року ОСОБА_1 отримав вимогу АТ «Універсал Банк»

від 18 червня 2014 року, про погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 57 271,16 дол. США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 985,67 дол. США, строкова сума заборгованості за кредитом - 48 378,15 дол. США, відсотки/комісія за корисування кредитними коштами - 7 780,48 дол. США, підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов`язань -

126,86 дол. США, з вказівкою на те, що у випадку її невиконання, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту її отримання позичальником.

З наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 16 вересня 2014 року становить 58 819,42 дол. США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49 338,76 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість - 1216,82 дол. США; заборгованість зі сплати процентів - 9 275,54 дол. США; підвищені проценти 205,12 дол. США.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області

від 14 листопада 2018 року у справі № 341/2346/14-ц задоволено позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_3 , як поручителя, на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08 листопада 2007 року № BL421 у розмірі

62 692,41 дол. США, яка утворилася станом на 17 березня 2015 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до АТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 08 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк»,та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність за зобов'язаннями перед АТ «Універсал Банк». Також встановлено, що станом на 17 березня 2015 року розмір заборгованості

ОСОБА_1 за кредитним договором становить 62 692,41 дол. США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49 278,49 дол. США, у тому числі просторочена заборгованість - 1 762,11 дол. США; заборгованість зі сплати процентів - 13 008,25 дол. США, підвищені проценти - 405,67 дол. США.

26 грудня 2018 року, між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладений договір про відступлення права вимоги № 184/18, за умовами якого банк відступив новому кредитору право вимоги до боржника за кредитним договором. Згідно з пунктом 1.5. зазначеного договору право вимоги поширюється на право первісного кредитора вимагати від боржника виконання частини основного зобов`язання за кредитним договором та становить

50 000 дол. США, що складається, відповідно, з частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 дол. США, та частини заборгованості зі сплати процентів у розмірі 40 000 дол. США. Пунктом 4.3. договору загальну суму заборгованості за кредитним договором визначено у розмірі 94 643,39 дол. США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49 278,49 дол. США; заборгованість зі сплати процентів - 45 364,90 дол. США.

На виконання умов зазначеного договору, 26 грудня 2018 року між

АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» складений акт приймання-передачі, згідно з яким ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» отримало копії генерального договору про надання кредитних послуг від 08 листопада 2007 року №BL421, додаткової угоди від 08 листопада 2007 року №BL421/BL421-К, додаткової угоди № 1 від 09 лютого 2009 року, додаткової угоди № 2 від 05 листопада 2009 року, додаткової угоди №3 від 13 вересня 2011 року.

Також 26 грудня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки

від 08 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Дирдою Н. А., укладеним між АТ«Універсал Банк» та ОСОБА_1 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, за умовами якого банк відступив, а ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» набув усі права іпотекодержателя за договором іпотеки. У цей же день, сторонами договору також підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого банк передав ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 08 листопада 2007 року та договори про внесення змін від 05 листопада 2009 року та від 13 вересня 2011 року.

29 грудня 2018 року банк направив поручителю ОСОБА_3 повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги новому кредитору - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс».

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постановівід 28 березня 2018 року у справі

№ 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у виглядістягнення процентів та неустойки.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій встановили, що у зв`язку з наявністю у позичальника заборгованості за кредитним договором, АТ «Універсал Банк» відповідно до умов кредитного договору та положень частини другої статті 1050 ЦК України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, у зв`язку з чим на тридцять перший день після отримання ОСОБА_1 вимоги банку

від 18 червня 2014 року строк кредитування вважається таким, що сплив, а право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припилося.

Перевіряючи обгрунтованість розміру заборгованості, заявленого банком до стягнення з позичальника, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно зазначив, що оскільки рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року у справі № 341/2346/14-ц встановлені преюдиційні при вирішенні зазначеної справи обставини щодо розміру заборгованості за кредитним договором після зміни банком строку кредитування, суд не вправі входити в обговорення питання доведеності банком розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

За загальним правилом, встановленим частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України, якою встановлено виняток із загального правила про преюдиційність обставин, встановлених у рішенні суду щодо певної особи, передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

ОСОБА_1 не лише був залучений до участі у справі № 341/2346/14-ц за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим, а й як убачається зі змісту рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року, приймав активну участь у її розгляді, заявляючи, зокрема клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи. Після ухвалення рішення суду у вказаній справі про стягнення з поручителя ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 не оскаржував його вапеляційному порядку, погодившись з визначеним судом розміром заборгованості за кредитним договором станом на 17 березня 2015 року - 62 692,41 дол. США.

Твердження заявника про те, що АТ «Універсал Банк» не має права вимоги за кредитним договором, оскільки до дати ухвалення рішення у даній справі відступив право вимоги за кредитним та іпотечним договорами ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» є неспроможними, оскільки, як правильно встановили суди, згідно з умовами договору про відступлення права вимоги від 26 грудня 2018 року

№ 184/18, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», банк відступив новому кредитору право вимоги до боржника за кредитним договором у частині права вимагати від боржника виконання частини основного зобов`язання за кредитним договором, що становить 50 000 дол. США, яка складається з частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 дол. США та частини заборгованості зі сплати процентів у розмірі 40 000 дол. США, що не спростовує того, що АТ «Універсал Банк», на дату ухвалення оскаржуваних судових рішень, мало право вимоги стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту, встановленої рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 рокуза вирахуванням відступленої частини права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» у розмірі

39 278,49 дол. США (49 278,49 дол. США - 10 000,00 дол. США).

Інші доводи касаційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником у апеляційній скарзі і зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки судами, які їх обгрунтовано спростували. Верховний Суд, діючи у межах повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі встановлювати нові обставини справи та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Щодо поновлення виконання рішення суду

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою судді Верховного Суду від 13 лютого 2020 року виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року було зупинено до закінчення касаційного провадження у справі, його необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року у незміненій після апеляційного перегляду частині, та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року у незміненій після апеляційного перегляду частині.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак