Справа № 303/5243/15-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року, головуючий суддя Монич В.О., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору №50003658 від 22.03.2012 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 233 905 грн. 12 коп. за кредитним договором №50003658 від 22.03.2012 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №50003658, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі 170 599, 12 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 21 232,00 доларів СІНА, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf, кузов ,№ НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012 а відповідач ОСОБА_3 зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Однак, внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань станом на 26 червня 2015 року - виникла загальна сума заборгованості в розмірі 233 905 грн. 12 коп., сума кредиту в розмірі 184 506 грн. 60 коп., розмір процентів за користування кредитними коштами 2 080 грн. 31 коп., збитки понесені у зв"язку з неналежним виконанням умов договору 46 696 грн. 45 коп., 3% річних в розмірі 621 грн. 76 коп.. Сторони також домовилися про надання ОСОБА_3 додаткових способів забезпечення виконання зобов"язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем ОСОБА_3 за договором виступила ОСОБА_2 , яка підтвердила ознайомлення з умовами договору шляхом його підписання. Згідно п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача ОСОБА_3 за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50003658 від 29.03.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем ОСОБА_3 було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Golf, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 213 248 грн. 90 коп.. Просить стягнути солідарно з відповідачів основну суму заборгованості за кредитним договором №50003658 у розмірі 233 905 грн. 12 коп., яку останні у добровільному порядку не бажають сплатити та судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за кредитним договором №50003658 від 22.03.2012 розмірі у розмірі 186 586 грн. 91 коп., збитки у розмірі 46 696 грн. 45 коп. та 3% річних у розмірі 621 грн. 76 коп., а загалом - 233 905 (двісті тридцять три тисячі дев"ятсот п"ять) грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати в розмірі 1 818 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати в розмірі 1 818 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок №0422, Код банку 812016 платежу ГУДКСУ в Закарпатській області, , призначення платежу #0501040## повернення витрат за оголошення від ОСОБА_2 по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору №50003658 від 22.03.2012 року в розмірі - 50 (п"ятдесят) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

31 березня 2020 року на офіційну електронну пошту від представника ТОВ «Порше-Мобіліті» - ОСОБА_4 . надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2012 року між TOB «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладений договір застави транспортного засобу № 50003658, за яким ОСОБА_5 передав у заставу TOB «Порше Мобіліті» належний йому автомобіль марки VW, модель Golf, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, з метою забезпечення належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором від 22 березня 2012 року № 50003658.

28 березня 2012 року між TOB «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладений договір про внесення змін до кредитного договору (додаткова угода № 1), за яким позичальнику надана додаткова сума кредиту у розмірі еквівалентній 5 308,00 дол. США, що у гривні дорівнює 43 286, 74 грн. на сплату страхових платежів. У зв`язку з укладенням додаткової угоди змінено графік погашення кредиту.

Згідно матеріалів даної справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору, 17 квітня 2014 року позивачем було направлено відповідачам вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50003658, а саме: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту - 160 880, 14 грн., несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 30 808, 03 грн., штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 3 971, 18 грн., виграти, понесені Компанією, з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника у відповідності до Договору - 1950, 00 грн., штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту - 0, 00 гри., штраф за порушення терміну повернення Кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту - 50 107, 52 грн., компенсація страхових платежів відповідно до ст. 5.6. Договору -0, 00 грн., що становило загальну суму 247 716, 87 грн.

У вказаній вимозі зазначалося, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів із дати одержання цієї вимоги, TOB «Порше Мобіліті» буде змушене вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості, у тому числі за рахунок автомобіля, що переданий у заставу.

16 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А. М. вчинений виконавчий напис, за яким звернуто стягнення на автомобіль марки VW, модель Golf, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, який належить ОСОБА_5 і за рахунок коштів від реалізації якого необхідно задовольнити вимоги TOB «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 березня 2012 року № 50003658 на загальну суму 247 491,56 грн.

09 липня 2014 року державним виконавцем MB ДВС Мукачівського МРУЮ було відкрите виконавче провадження № 43862319 щодо примусового звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 983 від 16.06.2014 року.

В ході здійснення даного виконавчого провадження на предмет застави було звернено стягнення та 25-26.06.2015 року на рахунок позивача було перераховано 170 203, 83 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом, TOB «Порше Мобіліті» зазначало, що сплата боргу здійснена через рік після направлення відповідної вимоги про погашення заборгованості, а тому, враховуючи, що повернення кредиту повинно здійснюватися у гривнях із визначеним еквівалентом платежу у іноземній валюті, за відповідачем ОСОБА_6 рахується борг з повернення суми кредиту, який складає 184 506, 60 грн.

Однак, такі доводи позивача як підстава для стягнення заборгованості спростовуються наступним.

Курсова різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку і застосовуються у фінансовій звітності підприємств.

Курсова різниця жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

В даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України, самостійно визначивши спосіб захисту порушеного права, у 2014 році направив відповідачам вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А. М. із заявою про вчинення виконавчого напису, визначивши заборгованість за кредитним договором у національній грошовій валюті України - гривні, та вказавши, що саме 247 491,56 грн. є повним розміром заборгованості.

Кредитор, який сам визначив заборгованість у національній грошовій одиниці, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18)

Таким чином, враховуючи, що визначена TOB «Порше Мобіліті» сума заборгованості за кредитним договором виникла у зв`язку з курсовою різницею гривні до долара США між валютою кредитування та валютою погашення заборгованості у період від пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту і до моменту повернення такої заборгованості, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення позовних вимог TOB «Порше Мобіліті» до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про стягнення даної заборгованості у розмірі 184 506, 60 грн.

Визначений в умовах кредитного договору порядок сплати кредитної заборгованості не може бути підставою для стягнення курсової різниці, оскільки, направивши вимогу позичальнику про дострокове повернення кредиту, позивач змінив строк кредитування та відповідно до пункту 3.3 Загальних умов кредитування визначив у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню.

При цьому нарахування процентів у розмірі 2 080, 31 грн. після закінчення строку кредитування є безпідставним та суперечить правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18).

Відсутні також правові підстави для стягнення 3 % річних від простроченої суми у розмірі 621, 76 грн. за відсутності прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, суд першої інстанції в порушення норм матеріального права, задовольнив вимоги позивача про стягнення витрат на юридично-консультаційні послуги у розмірі 40 696, 45 грн., надані позивачу товариством з обмеженою відповідальністю «Тріпл Сі», не врахувавши, що витрати на правову допомогу не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, а тому не підлягають стягненню у порядку, визначеному позивачем.

В матеріалах справи відсутній обґрунтований детальний розрахунок наявного боргу за кредитним договором № 50003658. Варто наголосити, що, за відсутності детального розрахунку боргу, неможливо встановити підстави нарахування суми боргу у розмірі 247 716, 87 грн., в межах якого було вчинено виконавчий напис № 983 про звернення стягнення на предмет застави, та з розрахунку наявності якого здійснювались в подальшому спірні нарахування.

При цьому, зі змісту вимог (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50003658 вбачається, що підлягають стягненню з відповідачів - 3 971, 18 грн., що являють собою штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору та 50 107, 52 грн., що складають штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту.

Виходячи зі змісту ст. 8.3 Договору одним із випадків застосування штрафних санкцій є прострочення чергового платежу, в той час як застосування штрафу за ст. 8.2 Договору передбачене у випадку прострочення повернення суми кредиту. За таких обставин, нараховані штрафні санкції являють собою покладення на боржника подвійної відповідальності за прострочення тієї самої суми: за несплату чергового платежу та за несплату того самого платежу у загальній сумі кредиту.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

У ст.61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи позов, у порушення вищевказаних положень закону належним чином не дослідив те, що зазначені штрафні санкції, як складові боргу, що стягувався позивачем, є одним видом цивільно-правової відповідальності, і неможливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошового зобов`язання за спірним кредитним договором.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 квітня 2019 року № 201/11696/16-ц учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Отже, виконавчий напис було вчинено про звернення стягнення на предмет застави, суд повинен був з`ясувати підстави нарахування позивачем заборгованості.

Суд першої інстанції ухвалив рішення про стягнення боргу солідарно з боржника та поручителя за відсутності в матеріалах справи договору поруки, укладеного з відповідачем ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про відповідальність поручителя ОСОБА_2 помилково, що пояснюється наступним.

Ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель вручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України в редакції, що існувала на час розгляду справи, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує ермін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

Однак, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором позивач відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 17 квітня 2014 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя.

Змінивши строк виконання основного зобов`язання, TOB «Порше Мобіліті» звернувся до суду із зазначеним позовом лише у серпні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Постанова від 17 січня 2019 року, справа № 757/2372/15-ц, провадження № 61-26258св18.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 просила стягнути на її користь судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 8000 грн.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Апеляційний суд вважає, що сума гонорару в суді апеляційної інстанції в заявленому розмірі є неспівмірною із складністю справи та наданими адвокатом послугами, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності.

На думку колегії суддів, із заявлених видів адвокатських послуг підлягають до стягнення витрати за надання професійної правничої допомоги адвокатом у вигляді: за ознайомлення адвокатом зі справою в суді першої інстанції, збирання доказів, підготовку і подачу апеляційної скарги - 4500,00 грн. Даний розмір витрат є співмірним із складністю справи, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності, і є обґрунтованим.

В цій частині заявлені витрати підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року скасувати,ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору №50003658 від 22.03.2012 року відмовити.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 3508,50 за подачу апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 4500 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 7 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді