КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер справи: 758/8997/16 Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
У Х В А Л А

06 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми матеріальної допомоги, ?

в с т а н о в и в:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, яка не була оплачена судовим збором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

01 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив звільнити його від сплати судового збору.

Заява обґрунтована тим, що апелянт є малозабезпеченою особою, безробітній та здійснює постійний сторонній догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є інвалідом 1 групи. ОСОБА_1 також зазначає, що за надання соціальної послуги (догляд за хворою матір`ю) він отримує від Управління праці та соціального захисту населення Подільської РДА м. Києва щомісячні незначні кошти.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, за змістом наведених норм фактичною підставою для звільнення від оплати судового збору є майновий стан сторони, який унеможливлює чи створює істотні перешкоди у сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі, про наявність якого сторона має надати належні і достатні докази.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

На підтвердження неможливості сплатити судовий збір у розмірі 2 027 грн. відповідач надав копію виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 , копію її пенсійного посвідчення та посвідчення «Ветеран праці», копію довідки ЛКК № 100 від 22 січня 2020 року про те, що він за станом здоров`я може здійснювати постійний сторонній догляд та надавати соціальні послуги ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 інваліду першої групи терміном з 22 січня 2020 року по 22 січня 2021 року. Окрім зазначеного відповідач ОСОБА_1 надав суду копію довідки № 2246 від 29 вересня 2020 року про те, що він знаходиться на обліку в Подільському РУПСЗН і отримує компенсацію за надання соціальної послуги інваліду першої групи.

Проте, доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є непрацевлаштованим за станом здоров`я чи з інших поважних причин, які унеможливлюють виконання ним будь-якої роботи та отримання доходу суду апеляційної інстанції надано не було.

Посилання відповідача на те, що він малозабезпечена особа та безробітний є голослівними і не можуть бути перевірені судом.

З огляду на вищевикладене, враховуючі закріплені в законодавстві принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, вважаю, що ОСОБА_1 , розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не надав суду істотних і переконливих доказів того, що сплата визначеного судом судового збору в розмірі 2 067 грн. є непомірною для нього через об`єктивно непереборні обставини, з огляду на що в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не в повній мірі виконав умови ухвали Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, а саме не сплатив судовий збір, але надав заяву про звільнення від сплати судового збору, у задоволені якої відмовлено, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити встановлений судом строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 127 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року й встановити строк тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для виправлення вказаних недоліків, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

І.В. Іванова

Суддя І.В. Іванова