Справа № 524/1471/20
Провадження №2/524/1452/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Рибалки Ю.В.,
при секретарі судового засідання Коршак Н.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Костик А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини,
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що вона з 2012 року та до часу відкриття спадщини разом зі спадкодавцем проживали однією сім`єю в квартирі за вищезазначеною адресою. ОСОБА_3 хворіла та потребувала постійного догляду. Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту не склала, інших спадкоємців, крім позивача, не має.
Після її смерті у встановлений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Першої нотаріальної контори Кременчуцького міського нотаріального округу Ющенко В.М. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги (особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини).
25 вересня 2019 року державним нотаріусом Ющенко В.М. було винесено постанову №2218/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з не поданням документів, що підтверджують факт родинних відносини з померлою та відсутністю чинних заповітів, на підставі яких можливо було б оформити спадщину за заповітом.
Ухвалою суду від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.05.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали, просили задовольнити.
Пояснили, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , а її чоловік проживає на дачі за містом. Вона проживала протягом 8 останніх років однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач купувала їй продукти, доглядала за нею, оплачувала комунальні послуги за квартиру померлої, у них був спільний бюджет, спільні витрати та вони вели спільне господарство. Свідки, які проживають поруч, можуть це підтвердити. У подальшому, вони мали намір укласти договір довічного утримання, але у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 у 2019 році у стані часткової свідомості після інсульту нотаріус відмовився це зробити. Тому, вона є спадкоємцем четвертої черги і фактично прийняла спадщину проживаючи однією сім`єю з ОСОБА_3 більше п`яти років та до часу відкриття спадщини.
Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик А.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Повідомила, що міською радою до суду подано заяву про визнання спадщини (кв. АДРЕСА_3 ) відумерлої з метою подальшого прийняття її у власність територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради. Також зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази ведення спільного господарства позивачем і спадкодавцем, а догляд за останньою не має вирішального значення для справи. Докази оплати комунальних послуг за квартиру померлої відсутні, окрім однієї квитанції. Відсутні і докази домовленості між ними щодо передачі позивачу вищевказаної квартири. Показання свідків самі по собі не можуть підтверджувати факт проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем та ведення спільного господарства протягом вищевказаного періоду. Спільні витрати, спільний бюджет також не підтверджено відповідними доказами, а сам факт їх спільного проживання не може бути підставою для задоволення позову.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши всі надані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.
Судом установлено, що місце проживання позивачки ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 та вона з 25.07.1972 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 16.03.2019 року, серії НОМЕР_1 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
У матеріалах справи наявні копії документів, що свідчать про те, що витрати на поховання ОСОБА_3 понесла позивач (договір замовлення на організацію та проведення поховання від 18.03.2019, рахунок-фактура від 18.03.2019, квитанція від 18.03.2019).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Першої нотаріальної контори Кременчуцького міського нотаріального округу Ющенко В.М., з заявою про прийняття спадщини за законом.
25 вересня 2019 року державним нотаріусом Ющенко В.М. було винесено постанову №2218/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з не поданням документів, що підтверджують факт родинних відносини з померлою та відсутністю чинних заповітів, на підставі яких можливо було б оформити спадщину за заповітом.
Позивачкою до суду подано також копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за квартиру спадкодавця за різні місяці за період з 2016 року по 2019 рік у кількості чотирнадцяти штук, у двох з яких платником значиться ОСОБА_1 . В інших квитанціях платником зазначено померлу ОСОБА_3 .
Разом з цим, будь-яких доказів, що оплата за ці послуги здійснювалася саме банківською карткою позивачки, суду не надано.
У судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 з 2012-2013 років та до часу відкриття спадщини проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , постійно доглядала за нею, купувала їй продукти харчування, приймала участь у її похованні (у тому числі понесла відповідні витрати). Приблизно у 2012 році ОСОБА_3 потрапила в ДТП (її збив автомобіль) і з тих пір позивач переїхала до неї проживати та доглядала за нею, робила ремонт в квартирі. За рік до смерті, приблизно у 2018 році, у ОСОБА_3 стався інсульт та з того часу вона майже не вставала. У квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 (поверхом нижче) проживали та на теперішній час мешкають дочка позивачки, її зять та двоє онуків. Свідки приходили в гості до ОСОБА_3 та бачили там позивачку.
За змістом ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.
У пункті 21 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Необхідною умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними , достовірними, достатніми та допустимими доказами.
При вирішенні даного спору суд ураховує, що самі по собі показання свідків, надані у ході розгляду даної справи, хоч і свідчать про факт спільного проживання і догляду, але не можуть підтвердити факти проживання однією сім"єю, зокрема, ведення спільного господарства позивачкою і спадкодавцем їх спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, витрат, у тому числі на утримання житла, його ремонту, піклування і підтримки один одного. При цьому відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які можуть підтвердити факт їх проживання однією сім`єю протягом вищезазначеного періоду.
Показання свідків за наявності документального підтвердження збереження місця проживання позивачки, відмінного від місця проживання ОСОБА_3 , перебування її у зареєстрованому шлюбі, не дають підстав надати їм перевагу, як доказам та вважати їх достатніми.
Посилання на те, що позивачкою були понесені витрати на поховання ОСОБА_3 , не можуть бути підтвердженням факту спільного проживання.
Таким чином, позивачкою не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат зі спадкодавцем, піклування і підтримки один одного, не доведений.
За відсутності достатніх, належних та допустимих доказів, неможливим є встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 2013 року по день її смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу недоказаності вимог. Друга позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини не підлягає задоволенню, ураховуючи п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, оскільки в даному випадку для захисту своїх прав позивач повинен доводити саме факт постійного проживання однією сім"єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 3 СК України, ст. 29, 1216, 1217, 1264, 1268, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Рибалка