Справа № 159/6864/19
Провадження № 2/159/247/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.10.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5529,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 17.11.2019 утворилась заборгованість в сумі 14522,59 грн., з яких: 2631,99 грн. заборгованість за кредитом; 2882,92 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6121,47 грн. заборгованість за пенею; 2886,21 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та судові витрати у справі.

Заперечення відповідача.

Відповідач вказує, що позивачем не надано виписки щодо руху коштів за банківським рахунком, що в свою чергу позбавляє можливості перевірити правильність здійснених банком відповідних нарахувань. Крім того, зазначає, що він не здійснював будь-яких платежів за картковим рахунком більше 5 років, останній платіж по картці був здійснений 22 січня 2014 року. 27.06.2017 платіж по картці в сумі 300 грн. він не вносив. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який становить 3 роки, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що 05.10.2012 року між АТ КБ «Приват Банк» (далі «Банк») та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDN2660 від 16.08.2006.

За умовами укладеної угоди, відповідачу зменшено розмір виниклої заборгованості за кредитом на 2766,04 гривень за процентами та на 420,17 гривень по штрафу.

Станом на дату підписання угоди заборгованість становить 6234,77 гривень, кінцева дата погашення 05.10.2014.

Для забезпечення виконання зобов`язання відповідач зобов`язався у день підписання угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунку в розмірі 705,00 гривень.

Згідно з умовами п. 2.1 розділу 2 Генеральної угоди «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт», банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 5529,77 грн. на строк 24 місяців з 05.10.2012 по 31.10.2014 в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах і правилах строки. Позичальник з 1 по 25 число кожного місяця надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 276,71 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат згідно Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 31.10.2014.

Строк повернення кредиту, починаючи із 32 дня порушення зобов`язання, рахується простроченим та позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 3186,21 гривень.

Для надання послуг Банк видає позичальнику платіжну карту, яка є власністю Банку і видається під час користування.

Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і правил.

При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правил за кожний день прострочки (п.2.8 генеральної угоди).

Процентна ставка може змінюватись в залежності від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках у відповідності до Умов і Правил.

Відповідач своїм підписом підтвердив своє ознайомлення і згоду з Умовами і правилами.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач зазначає, що станом на 17.11.2019 заборгованість відповідача перед Банком становить 14522,59 грн., з яких: 2631,99 грн. заборгованість за кредитом; 2882,92 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6121,47 грн. заборгованість за пенею; 2886,21 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Судом встановлено, що у підписаній 05.10.2012 Генеральній угоді сторони домовились про конкретний розмір тіла кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами та розмір штрафу за несвоєчасне погашення кредиту. Також досягнуто згоди щодо терміну, на який надається кредит, та порядку і строків погашення кредитної заборгованості.

Розрахунок заборгованості по кредиту, процентах і штрафу відповідає умовам Генеральної угоди.

Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що останній платіж по картці був ним здійснений 22 січня 2014 року, оскільки Банком надано виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 з якої вбачається, що 27 червня 2017 року було здійснено поповнення карткового рахунку на суму 300 гривень. Вказану виписку з рахунку суд вважає належним та допустимим доказом, а отже строк позовної давності Банком не пропущений, суд відхиляє доводи відповідача в цій частині.

Отже, вимоги Банку про стягнення з відповідача тіла кредиту, процентів за його користування та штрафу доведені.

Відповідно до п.2.8 підписаної сторонами Генеральної угоди від 05.10.2012, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах і правилах за кожен день прострочення.

Підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 6121,47 грн. Банком не доведені.

До Умов і правил надання банківських послуг періодично вносилися зміни. Ця обставина зумовлює обов`язок Банку надати суду саме ті умови і правила, з якими відповідач ознайомився під час укладення договору і погодився на їх застосування в договірних відносинах.

Банк не довів, що відповідач ознайомився і прийняв до виконання ті Умови і правила, які він додав до позовної заяви. Підпису відповідача вони не містять, так само як і іншої інформації, яка б доводила факт ознайомлення з ними відповідача.

Роздруківка із сайту банку не є належним доказом на підтвердження вказаних вище обставин, оскільки інформація, розміщена на сайті, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони Банку, яка може будь-коли вносити зміни у цю інформацію, про що зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Однак, якщо згадані формуляри або інші стандартні форми з часом змінюються, необхідно було подбати про те, щоб їх редакція, яка діяла під час укладення договору, була зафіксована. Банк про це не подбав і, в той же час, неодноразово змінював Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на його офіційному сайті, до і після укладення договору. І тепер не зміг довести, які саме Умови і правила діяли під час укладення договору. А стягнення з відповідача пені було передбачено саме цими, невідомими тепер, Умовами і правилами, у заяві-анкеті конкретної домовленості про стягнення пені, її розмір і порядок стягнення немає.

Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи Генеральну угоду, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати пені, позивачем суду не надано.

Тому підстави для стягнення з відповідача пені відсутні.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 57,85 % таких вимог.

Керуючись ст.ст.7-10, 12, 13, 142, 206, 247, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст.ст.1, у п.3 ч.1 ст.3, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області 18.12.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ), в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , рахунок № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 05 жовтня 2012 року в розмірі 8401 (вісім тисяч чотириста одну) гривня 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України в Волинській області 18.12.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ), в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , рахунок № НОМЕР_3 ) понесені судові витрати у сумі 1111 (одну тисячу сто одинадцять) гривень 30 копійок.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк