КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2602/5042/12 Головуючий у суді першої інстанції: Набудович І.О.
У Х В А Л А

29 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Волошиної В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс ДКС» про зобов`язання виконати договірні зобов`язання,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року затверджено мирову угоду, згідно якої:

1. Відповідач зобов`язаний передати позивачу у власність нежитлові приміщення: на першому поверсі, що складаються із шести окремих приміщень, загальною площею 103,6 кв.м.; на третьому поверсі, що складаються із двадцяти дев`яти окремих приміщень, враховуючи три групи сходових клітин, з першого по третій поверхи, загальною площею 1 965,4 кв.м.; на двадцять п`ятому та двадцять шостому поверху, що складаються із дев`яти окремих приміщень, загальною площею 452,0 кв.м., загальною площею 2 510,0 кв.м., розташованих у торгівельно-житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1 , та документи, необхідні для оформлення та реєстрації права власності на нежитлові приміщення.

2. Відповідач передає позивачу нежитлові приміщення, вказані в пункті 1 мирової угоди, у строк десяти календарних днів з дня постановлення ухвали про затвердження мирової угоди.

3. Витрати, пов`язані з передачею відповідачем позивачу у власність нежитлових приміщень, несе позивач.

4. Визнання недійсними чи незаконним окремого положення цієї мирової угоди не має наслідком визнання недійсними інших положень та мирової угоди в цілому.

5. Сторони підтверджують, що вищевикладені положення відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам. Угода не приховує інших правочинів і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс ДКС» про зобов`язання виконати договірні зобов`язання закрито.

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що затверджена судом мирова угода щодо передачі нежитлових приміщень порушують його права та інтереси, оскільки він є замовником будівництва відповідно до позитивного висновку комплексної державної експертизи проекту будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на АДРЕСА_1 , та своєї згоди на продаж нежитлових приміщень не надавав. До того ж, на момент постановлення оскаржуваної ухвали Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс ДКС» не було власниками спірних житлових приміщень та ним повноважень товариству щодо залучення інвестицій від позивача не надавались.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

У відповідності до вимог статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України, зокрема про затвердження мирової угоди.

До поданої апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки положення частини 2 статті 358 ЦПК України, якими передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, не застосовуються.

Строки на апеляційне оскарження судового рішення визначені у статті 354 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Разом з тим, перехідними положеннями ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, що набрав чинність 15 грудня 2017 року, установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

Так, п.13 ч. 1 розділу ХІІІ перехідних положень визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Для процесуального закону це означає, що діє в часі той процесуальний закон, на момент та час дії якого вчиняється процесуальна дія.

Пряма вказівка про те, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цивільного процесуального кодексу у редакцією Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу міститься у п.13 ч. 1 розділу ХІІІ перехідних положень Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, що судове рішення, яке є об`єктом оскарження, ухвалено 15 січня 2013 року, тобто до набрання чинності редакцією Кодексу на підставі Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, яким внесені зміни до цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року підлягає оскаржено в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, ОСОБА_1 посилається на те, що участі у розгляді справи не приймав та ухвалу суду першої інстанції не отримував. Про існування судового розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс ДКС» про зобов`язання виконати договірні зобов`язання йому стало відомо із сайту Судова влада 09 вересня 2020 року. Засвідчену копію оскаржуваної ухвали в приміщенні суду отримав його представник лише 11 вересня 2020 року.

Наведені заявником доводи у клопотанні щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року знайшли своє підтвердження.

Як встановлено суддею-доповідачем та вбачається з матеріалів справи, що особа, яка оскаржує судове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року ОСОБА_1 участі у справі не приймав та на його адресу копія судового рішення не направлялась. Доводи апеляційної скарги та долучені докази вказують на те, що копія оскаржуваної ухвали вручена представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в приміщенні суду 11 вересня 2020 року (а.с. 48, 50, 51, 59).

Вручення копії судового рішення представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє - частина 7 статті 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року подана заявником 14 вересня 2020 року, тобто протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Отже, викладена у клопотанні обставина, яка безпосередньо унеможливлювала вчинити заявнику ОСОБА_1 процесуальну дію на оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року у визначений законом строк, є поважною причиною, а тому процесуальний строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

За формою і змістом апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року відповідає вимогам, встановленими статтею 356 ЦПК України.

Керуючись ст. 127, 359, 360, 361 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 січня 2013 року.

Копію апеляційної скарги та додані до неї матеріали надіслати особам, які беруть участь у справі, роз`яснити їх право подавати відзив на апеляційну скаргу до 10 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач