Справа № 472/615/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді - Кучерявенко С.С.,

секретаря - Чорної О.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Веселинове в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.11.2007 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, та надала згоду щодо встановлення розміру кредитного ліміту за рішенням банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав і видав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернула, в зв`язку з чим, станом на 09.04.2019 року виникла заборгованість на загальну суму 45 851 гривень 50 копійок, з них заборгованість за тілом кредитом в сумі 18269 гривень 24 копійки, заборгованість за простроченим тілом кредита 11 297 гривень 91 копійка, по відсоткам за користування кредитом у сумі 0 гривень 00 копійок, пеня за прострочене зобов`язання 13 095 гривень 96 копійок, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 528 гривень 79 копійок, штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) 2159 гривень 60 копійок.

Ухвалою від 03 лютого 2020 року відкрито провадження справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем подано відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК у якому ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки кошти зняті з рахунку шахрайським шляхом невідомою особою.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК надав відповідь на відзив, у якому просили задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою від 23.06.2020 року визнано обов`язковою явку до суду позивача АТ КБ "ПриватБанк" для з`ясування усіх обставин справи, повного то об`єктивного її розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд даної цивільної справи без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому зазначено, що позов підтримують у повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що періодично користувалася кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК, яку отримала у 2007 році. 19.08.2017 року внесла на кредитний рахунок кошти у розмірі 3150 грн. 85 коп., та не мала заборгованості перед банком. 13.09.2017 року їй на телефон почали надходити повідомлення від "Київстар", що її номер телефону переадресований на зовсім незнайомий номер телефону, а від ПриватБанку, що вона замовила перевипуск своєї кредитної карки зі збільшенням кредитного ліміту. Після чого вона зателефонувала на номер сервісного центру ПриватБанку 3700, де їй пояснили, що це хакерська атака. Вона відразу заблокувала всі свої картки. Згодом у Веселинівському відділенні ПриватБанку перевипустила кредитну карту та карту для виплат. Ввечері того ж дня їй надійшло повідомлення про спробу зняти кошти з її рахунку в банкоматі м. Києва на проспекті Маршала Тимошенко. На протязі всієї ночі їй приходили повідомлення з паролями. 14.09.2017 року оператор ПриватБанку повідомив їй, що з кредитної карти знято 9900 гривень, з юніорської карти ОСОБА_2 400 грн, з юніорської карти ОСОБА_3 750 грн, з карти для виплат 200 грн. та з копілки 700 грн. Вона відразу написала заяву в службу безпеки ПриватБанку. 15.09.2017 року написала заяву в сервісному центрі "Київстар" і особисто звернулась у службу безпеки ПриватБанку м. Одеса, також в цей день була подана заява про кримінальне правопорушення до Приморського відділу поліції м. Одеса, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження.

Після 13.09.2017 року вона не користувалась кредитною карткою, не проводила особисто жодних операцій по рахунку, в тому числі щодо зняття коштів, оплати частинами, а всі ці дії зроблені шахрайським шляхом. Також вона ніколи та нікому не повідомляла пароль та секретний код карток. Через деякий час їй почали надходити повідомлення про погашення заборгованості. В сервісній службі ПриватБанку їй пояснили , що це повертають шахраї вкрадені кошти. Остання виплата таким методом відбулася у вересні 2018 року.

Заслухавши відповідача, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України.

Як встановлено в судовому засіданні 08.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язувався використовувати платіжну карту в розмірі платіжного ліміту, погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування по перевитратам платіжного ліміту та сплачувати комісії

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»).

Відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт користування кредитними коштами до 19.08.2017 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 09.04.2019 року виникла заборгованість на загальну суму 45 851 гривень 50 копійок, з них заборгованість за тілом кредитом в сумі 18269 гривень 24 копійки, заборгованість за простроченим тілом кредита 11 297 гривень 91 копійка, по відсоткам за користування кредитом у сумі 0 гривень 00 копійок, пеня за прострочене зобов`язання 13 095 гривень 96 копійок, пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 528 гривень 79 копійок, штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) 2159 гривень 60 копійок.

Судом встановлено, що станом на 19.08.2017 року відповідач ОСОБА_1 не мала заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за наданим кредитом, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором б/н від 08.11.2007 року, так як відповідачем 19.08.2017 було внесено на рахунок готівку у розмірі 3150 грн. 85 коп.

Згідно виписки про рух коштів у період із 19.08.2017 року по 13.09.2017 року включно фінансові операції не проводилися, 13.09.2017 року зафіксовано збільшення банком кредитного ліміту до 10000грн. З 13.09.2017 по 14.09.2017 року здійснені перекази коштів з карти, зняття коштів через термінал самообслуговування у м. Київ, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором.

15 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відділення поліції із заявою про зняття з її рахунків коштів у розмірі 13 000 грн у м. Києві, відповідно до якої зареєстроване кримінальне провадження № 0005758 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Листом Приморського ВП в м. Одесі від 17.01.2020 року за вих. № 36/Л-5635 відповідачу ОСОБА_1 надійшла Постанова слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Гавришко П.Ю. про закриття кримінального провадження від 27.12.2017 року на підставі ст. 110 п. 2.ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 190 КК України.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005758 від 15.09.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, 15.09.2017 року до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 про те, що з 13.09.2017 року по 15.09.2017 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа коштами у розмір 13000 грн (ЖЄО № 41658.) За даним фактом слідчим відділом Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005758 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України. З постанови вбачається, що за версією поліції в ході досудового розслідування виконанні всі необхідні та можливі слідчі ( розшукові) дії спрямовані на зазначених потерпілою у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, однак отримати будь-яке їх підтвердження не надалося можливим, що унеможливлює обґрунтовано та достовірно стверджувати про вчинення невстановленими особами умисних дій спрямованих на заволодіння грошима потерпілого, шахрайськими діями, шляхом незаконних операцій.

Того ж дня відповідачем направлялася заява до ПАТ "Київстар" (сервісного центру) щодо блокування її дзвінків, заміни та блокування SIM-карти.

На запит суду від 03.07.2020 року вих № 472/615/19/2959/2020 ПрАТ «Київстар» надало відповідь від 25.08.2020 року № 11855/з, з якої вбачається, що у період часу з 13.09.2017 року по 15.09.2017 року телефонний номер, яким користувалась відповідач обслуговувався на умовах передплаченого зв`язку ПрАТ «Київстар» знеособлено (анонімно). Стверджувати, що саме ОСОБА_1 була користувачем даного телефонного номеру протягом вказаного періоду, немає правових підстав.

У відповіді на відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в обґрунтування вимог щодо задоволення позову зазначив, що у відповідності до умов та правил надання банківських послуг Приватбанком банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС- повідомленні, ПІН-коду, паролях системи ПРиват24, або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання. Також вказують, що на даний час жодну особу не визнано винною у шахрайських діях за рішенням суду і тому відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт.

Суд не погоджуючись з правовою позицією сторони позивача зазначає, що згідно з п. п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, відповідно до яких емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Положеннями п. 1.1.5.5 Договору визначено, що у випадку, якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картами чи нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання в подальшому. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються вірним введенням ПІН-кода чи нанесеними на карті даними.

Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією включаючи операції, що супроводжуються правильним вводом нанесених на карті даних, до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, що не супроводжувалися авторизацією до моменту постановки карти в СТОП-ЛИСТ Платіжної системи. (п.1.1.5.29 Договору).

Таким чином, встановленню підлягають обставини які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 76 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження своїх посилань та того, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями сприяла здійсненню несанкціонованих транзакцій іншими особами, як і не надав жодних доказів на підтвердження того, яким чином вказані транзакції було здійснено (з використанням електронного платіжного засобу та правильно введеним ПІН кодом, тобто за умови електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу, або без їх використання).

Також суд вважає посилання представника позивача про те, що відповідальність за операції, що проводились несе тільки клієнт, також необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось відповідно до п.п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, відповідно до яких емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

У даному випадку, відповідачем одразу було повідомлено банк про зняті з її картки кошти.

При вирішенні спору, що виник між сторонами суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Положеннями ч.1ст. 1068 ЦК України визначено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , не мала боргу перед позивачем за кредитним договором № б/н від 08.11.2007 року станом на 19.08.2017 включно, після того як дізналась про несанкціоновані нею фінансові операції по її рахунку, що мали місце з 13.09.2017 по 15.09.2017 року у м. Києві, вона невідкладно через працівника банку повідомила позивача про необхідність блокування картки у зв`язку з шахрайськими діями, звернулась із заявою до поліції щодо проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів.

Позивачем не виконано ухвалу від 23.06.2020 року, якою було визнано обов`язковою явку до суду представника АТ КБ "ПриватБанк" для з`ясування всіх обставин, повного та об`єктивного розгляду справи.

При цьому суд виходить з вимог ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Представник позивача в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони у процесі та не подав суду жодного доказу, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи відповідача і надані ним докази в обгрунтування позовних вимог.

Оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, суд доходить висновку відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року справа № 127/23496/15-ц та 20 червня 2018 року справа № 691/699/16-ц.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 211, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко