ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 657/2051/19 Головуючий в І інстанції: Ковальчук О.В.
Номер провадження: №22-ц/819/637/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року, у складі судді Ковальчук О.В., у справі за позовом Каланчацької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2019 року Каланчацька районна державна адміністрація Херсонської області,як орган опіки та піклування, діюча в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

--- позбавити відповідачку батьківських прав відносно її вказаних вище малолітніх дітей;

--- стягнути з відповідачки на користь органу опіки та піклування аліменти на утримання зазначених дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідачка ОСОБА_1 є матір`ю вказаних малолітніх дітей, що перебувають на обліку у службі у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Причина постановки на облік - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, має шкідливі звички: вживає алкогольні напої та тютюнові вироби, бродяжить, не створила умови для проживання, виховання та розвитку дітей, часто залишає дітей без нагляду, характеризується негативно, притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Родина ОСОБА_1 мешкає у приватному будинку, який потребує ремонту, опалення пічне, в кімнатах брудно, також брудною є й постільна білизна на ліжках, є незначний запас продуктів харчування й дров, господарство не тримає, город не засаджується. У будинку за борги відключено електропостачання, на подвір`ї є артезіанська свердловина, проте води немає. Умови проживання для дітей не створено.

У березні 2019 року відповідачка вживала алкогольні напої, залишила дітей без нагляду в смт. Каланчак. Діти були доставлені працівниками служби у справах дітей до Каланчацької ЦРЛ.

07 жовтня 2019 року від в.о. старости сіл Гаврилівка Друга та Бабенківка Перша Каланчацької селищної ради надійшло письмове повідомлення про те, що відповідачка залишила дітей без догляду. Місце перебування її не встановлено, тому діти поміщені на обстеження до дитячого відділення Каланчацької ЦРЛ.

Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 10 жовтня 2019 року проживають в сім`ї батька ОСОБА_9 в смт. Мирне.

Протягом 2018-2019 років спеціалісти служби у справах дітей неодноразово відвідували дітей з родини ОСОБА_1 за місцем проживання: 19 січня, 22 березня, 02 квітня, 16 листопада, 14 грудня 2018 року та 17 січня, 22 березня 12 квітня, 21 серпня 2019 року. Під час відвідувань складались акти обстеження умов проживання дітей та надавалися матері рекомендації щодо усунення виявлених недоліків. Однак відповідачка виконувала їх частково або й зовсім не виконувала.

Зі слів сусідів відповідачка зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей, часто вчиняє бійки з співмешканцем, що негативно впливає на моральний та психологічний розвиток дітей. Джерела існування сім`ї - державна соціальна допомога на дітей, яка наразі призупинена.

Згідно інформації директора школи діти часто пропускають школу без поважних причин, мають педикульоз, мати часто залишає дітей без догляду, проживають в антисанітарних умовах та без продуктів харчування.

Аналогічну інформацію надала ї завідувачка дитячим садком.

З відповідачкою працівниками служби у справах дітей проводилась профілактична робота щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, вона попереджалася про відповідальність згідно чинного законодавства, щодо неї неодноразово складалися адміністративні протоколи, але позитивних висновків вона не робить.

За період перебування дітей у лікарні відповідачка матеріально їх не утримувала, не цікавилася їх долею, їжу, одяг та взуття не приносила.

Питання щодо виконання відповідачкою батьківських обов`язків розглядалося 26 березня, 24 вересня та 29 жовтня 2019 року на засіданнях комісії позивача з питань захисту дітей.

Позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачка має фактичну можливість, але не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, свідомо нехтує своїми батьківськими правами, самоусунулась від утримання та виховання дітей, не здійснює належного догляду за ними, не створила належних умов для їх проживання та виховання, натомість позбавлення її батьківських прав буде слугувати інтересам дітей.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 рокупозовні вимоги були повністю задоволені. Суд ухвалив:

--- позбавити відповідачку батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

--- стягнути з відповідачки на користь органу опіки та піклування аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання зазначених дітей, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01.11.2019 року;

--- стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просять вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначила, що через догляд за півторарічною дитиною вона не може влаштуватися на роботу й поліпшити матеріальне становище, однак вона підробляє де може в селі і матеріали справи не містять того, що умови виховання дітей - хай і примітивні - є небезпечними. Її співмешканець, який є батьком її меншого сина, створював багато негативного в її житті, а саме домашнє насильство, побої, крадіжки дитячих коштів, пошкодження меблів. Відносно нього неодноразово складалися адміністративні протоколи, а після нанесення їй тілесних ушкоджень його притягнуто до кримінальної відповідальності і на теперішній час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Багато ситуацій, які траплялися з вини співмешканця, тлумачаться позивачем як її вину та ухилення від виховання дітей.

Також вказала, що судом невірно встановлено та відсутні докази того, що вона злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, має шкідливі звички. На підтвердження даних висновків суд послався на висновок органу опіки та піклування, акти обстеження умов проживання та показання свідків, які мають оцінювальний характер. Однак, в матеріалах справи немає: відповідних медичних висновків про її хронічний алкоголізм та наркоманію як підставу позбавлення батьківських прав; довідки місцевої поліклініки про стан дитини та хто з батьків здійснює її супровід при відвідуванні лікарів і догляд за дитиною; характеристики з місця навчання дитини (з дитсадка), в якій, зокрема, відображається її участь у вихованні та догляду; відповідних документів, які підтверджували б наявність сімейних сварок, антисоціальної поведінки з її боку; висновків психологів, які підтверджували б розвиток дітей з відхиленням від норми та її злісне небажання виховувати дітей та піклуватися про них.

Також зазначила, що єдиним доказом на підтвердження загрози життю дітей судом наведено відсутність світла в житлі. Однак судом не враховано, що причиною цього стало зірвання співмешканцем пломби на лічильнику і не враховано, що вона частково погасила накладений на неї штраф в розмірі 4636,80грн (сплатила 1800,00грн) і домоглася підключення світла. Такі висновки, як те, що вона належним чином не годує та не вдягає дітей, залишає їх самих вдома, ґрунтувалися виключно на доповідях, складених представниками відповідних служб за результатами окремих, не систематичних перевірок її помешкання. Акти обстеження складались формально, в них не відображений реальний стан речей, зокрема, що діти забезпечені домівкою, одягом, взуттям, меблями, постільною білизною, що у них є все необхідне для навчання і дозвілля (іграшки, телевізор, ноутбук), що по можливості вона тримала господарство (качок), що діти добре навчаються, мають добру поведінку, не перебувають на обліку у справах неповнолітніх, не займаються крадіжками, не палять та не хуліганять, не займаються блуканням, що діти люблять її, хочуть бути з нею, допомагають їй в домашніх справах, як в усіх багатодітних родинах старші піклуються про менших, що свідчить про підготовку їх до самостійного життя.

Також вказала, що судом неправомірно стягнуто аліменти на користь держави на дітей, які проживають з батьком.

Також зазначила, суд не прийняв до уваги її спроби поліпшити умови життя (часткова оплата боргу з електроенергії, працевлаштування у фізичних осіб, ремонт у будинку, відвідування дітей та їх харчування у лікарні та дитячому будинку) та необґрунтовано прийняв на віру подану позивачем інформацію служб про те, що вона не спромоглася поліпшити свої матеріально-побутові умови та скорегувати ставлення до дітей.

Також вказала, що суд не з`ясував інформацію стосовно фактичного обсягу та достатності соціальної допомоги та змісту конкретних рекомендацій, наданих під час консультування, що могло б допомогти визначити виконання відповідними органами обов`язку зі збереження сім`ї та застосування ними менш суворих заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від їх матері.

Також зазначила, що не відповідають обставинами справи показання як свідка її брата ОСОБА_10 , є неправдивими показання свідків ОСОБА_11 (працівника ювенальної служби), ОСОБА_12 (дитячого лікаря), ОСОБА_13 (директор школи), ОСОБА_14 (завідуюча дитячим садком), які охарактеризували її з негативного боку як особу, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Натомість у своїх письмових поясненнях, які долучені до апеляційної скарги, сестра ОСОБА_15 , сестра ОСОБА_16 , брат ОСОБА_10 , мати ОСОБА_17 , знайома ОСОБА_18 , знайома ОСОБА_19 , сусідка ОСОБА_20 охарактеризували її з позитивного боку.

Також вказала, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси, однак це не звільняє суд від необхідності з`ясувати думку дитини, а цього зроблено не було. При цьому суд не врахував і того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що суд може у виняткових випадках попередити батьків про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням батьками батьківських обов`язків.

Крім того, зазначила, що суд не взяв до уваги положення СК України та ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" про право дитини на проживання у сім`ї, а також Конвенційні положення про те, що в усіх діях щодо дітей першочергова черга приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також про те, що дитина не може бути розлучена з батьками всупереч її бажанню за винятком відповідних випадків.

Також вказала, що для неї є великим горем позбавлення її батьківських прав щодо своїх дітей, яких вона дуже любить. Діти її теж люблять і хочуть бути з нею та зі своїми братами і сестрами. З цього моменту вона буде робити все, щоб діти почували себе якнайкраще, почували її любов і турботу.

У своєму відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно копії паспорта відповідачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до копій свідоцтв про народження та витягів з Державних реєстрів актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідачка є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . При цьому батьками двох старших дітей, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є ОСОБА_9 , а щодо решти дітей відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.11-20).

Судом встановлено і це сторонами не заперечується, що відповідачка у шлюбі не перебуває.

Вказані діти, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 свого часу були поставлені начальником служби у справах дітей Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на облік як дитина, яка проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (відповідні накази №17-11 від 17.06.2011р, №16-11 від 17.06.2011р, № 07-13 від 28.02.2013р, №08-14 від 05.05.2014р та №35-18 від 23.10.2018р) (а.с.21-25).

05 жовтня 2019 року комісією у складі вказаного в.о. старости сіл ОСОБА_24 , діловода Каланчацької селищної ради ОСОБА_25 , патронажної медичної сестри ОСОБА_26 та ОСОБА_27 на підставі усної інформації від мешканців села проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ), за результатом яких складено Акт. При обстеженні було з`ясовано, що житло розміщене в 1-поверховому будинку, складається з 3-х кімнат. Встановлено, що мати залишила дітей 04.10.2019р орієнтовно об 11-00 години, діти перебувають на вулиці, оскільки вночі, від необережного поводження зі свічкою в будинку горіли деякі речі. Пожежу загасили сусіди, яких покликали діти. В будинку дуже брудно, відчувається запах горілого. З матір`ю перебуває син, 2014р.н. Також відсутні електропостачання, належне пічне опалення та продукти харчування, дитячий одяг та взуття брудні. За результатом повідомлено орган поліції (а.с.27).

Відносно вказаного факту було повідомлення від 07.10.2019 року в.о. старости сіл Гаврилівка Друга та Бабенківка Перша на адресу служби у справах дітей Каланчацької районної державної адміністрації (а.с.26).

Перед вказаним обстеженням, у 2019 році відповідними комісіями, до складу яких входили головні спеціалісти служби у справах дітей, було проведено ще 2 обстеження умов проживання за вказаною адресою, зокрема 12 квітня та 17 січня (а.с.29, 30).

В результаті встановлено посередні умови проживання, зокрема, в помешканні є ліки, у дітей є спальні місця з постільною білизною, вони забезпечені одягом та взуттям, родина повністю забезпечена продуктами харчування, в будинку тепло, є куток для вивчення уроків, є побутова техніка (пральна машина, телевізор, праска, холодильник), санітарно-гігієнічний стан відповідає нормі.

У 2018 році відповідними комісіями, до складу яких входили головні спеціалісти служби у справах дітей, було проведено 2 обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 за вказаною адресою, зокрема 02 квітня та 14 грудня (а.с.31, 32).

В результаті встановлено посередні умови проживання, зокрема, у дітей є спальні місця з постільною білизною, вони забезпечені одягом та взуттям, наявне шкільне приладдя та іграшки. В будинку тепло та прибрано, є світло, опалення пічне, є невеликий запас продуктів харчування. Вказано про те, що будинок потребує капітального ремонту, заміни покрівлі, підлоги та деяких вікон, а також про те, що відсутня ванна кімната.

У 2015 році відповідною комісією, до складу якої входив головний спеціаліст служби у справах дітей, було проведено 09.11.2015 року обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 за іншою адресою, а саме в АДРЕСА_3 (а.с.33).

В результаті встановлено, що сім`я ОСОБА_1 проживає у будинку її матері. Встановлено посередні умови проживання, зокрема, є світло, вода, опалення пічне, є незначний запас продуктів харчування. Діти мають спальні місця, є одяг, взуття, Ліза відвідує школу та має шкільне приладдя.

09 червня 2011 року та 01.08.2013 року відповідними комісіями, до складу яких входили головні спеціалісти служби у справах дітей, було проведено відповідні обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с.34, 35).

В результаті встановлено незадовільні умови проживання, зокрема, у дітей є спальні місця, однак не повністю наявна постільна білизна, зроблено ремонт лише в одній кімнаті, в будинку брудно.

Останнє таке обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 було проведено на підставі доручення органу опіки та піклування 21.01.2020 року відповідною комісією, до складу яких входив головний спеціаліст служби у справах дітей (а.с.77).

В результаті встановлено такі умови проживання, зокрема, наявні ліжка, шафа, стіл, телевізор. Опалення пічне. Діти мають спальні місця, але в недостатній кількості постільна білизна. При цьому на вказаний час діти дома відсутні, зокрема, старші ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають у батька в іншому селі Мирне, ОСОБА_23 знаходиться в дитячому будинку в м. Херсоні, а ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей в с. Степанівка.

Після проведення вказаних обстежень з відповідачкою проводилися профілактичні бесіди, вона попереджалась про відповідальність згідно чинного законодавства за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Матеріали справи містять три письмові пояснення відповідачки, 06.08.2012 року, 17.10.2014 року та 18.03.2019 року. У першому поясненні вона зобов`язується не вживати алкогольні напої, займатися вихованням своїх дітей, оформити ОСОБА_7 до дитсадка. У другому поясненні вона пояснила, що була відсутня дома більше місяця і що в цей час дітьми опікувалася її мати (бабуся дітей), зобов`язується не вживати алкогольні напої, не залишати своїх дітей, займатися вихованням своїх дітей та навести лад. У третьому поясненні відповідачка пояснила відсутність її дома 11 березня 2019 року тим, що була у гостях у знайомих та у своїх родичів, де вживала алкогольні напої. В результаті вона заснула. Пізніше забрала своїх дітей з дитячого відділення лікарні.

Матеріали справи також містять дані з Добової оперативної інформації про злочини та пригоди ЧЧ Каланчацького ВП Новокаховського відділу ГУНП. Відповідно до них тричі, а саме 09.11.2015р, 12.07.2017р та 12.03.2019р до органу поліції надходили повідомлення щодо відповідачки. Так, 09.11.2015р мати відповідачки повідомила про те, що остання злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків та відмовляється повертатися до свого місця мешкання. 12.07.2017р співмешканець відповідачки ОСОБА_28 повідомив про те, що відповідачка залишила своїх дітей без нагляду та поїхала до смт. Каланчак розважатися. 12.03.2019р стороння особа повідомила про те, що 11.03.2019р знайома жінка на ім`я ОСОБА_29 , яка проживає в с. Гаврилівка Каланчацького району, залишила своїх 5-х дітей. Вказана жінка веде антисоціальний спосіб життя, вживає спиртні напої (а.с.36-37, 38).

Відповідно до пояснення завідувачки дитячого садка "Ромашка" на адресу служби у справах дітей Каланчацької РДА від 09.10.2019 року - ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживає по АДРЕСА_2 , зарахований у дитсадок з 27.09.2018 року. До березня 2019 року користувався пільгами багатодітної сім`ї. До кінця 2018 року він майже щодня відвідував дитсадок, однак з березня 2019 року було багато пропусків, зокрема у березні - 17 днів, у квітні - 10 днів, у травні - 10 днів, у червні - 6 днів, у липні - 12 днів. З приводу цього мати ОСОБА_1 давала різні пояснення: мокрий одяг, проспали, їздили до родичів тощо (а.с.41).

Відповідно до пояснення директора Гаврилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Каланчацької селищної ради на адресу служби у справах дітей Каланчацької РДА від 09.10.2019 року - у школі навчаються діти ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , 2007р.н., ОСОБА_8 , 2011р.н. та ОСОБА_21 , 2013р.н. У вересні та жовтні 2019 року діти не відвідували школу з різних причин: захворювання на педикульоз та догляд за меншими братиками. ОСОБА_1 тривалий час перебуває на обліку як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах, підставою чого є зловживання її алкогольними напоями та бродяжництво. Вона залишає своїх дітей без догляду та без продуктів харчування. Будинок відключений від постачання електроенергії за борги, відсутні дрова та вугілля (а.с.42).

Відповідно до висновку Каланчацької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 31.10.2019 року, керуючись ст.164 СК України орган опіки та піклування вважає, що громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 доцільно позбавити батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків, вчиняє дії, які можуть призвести до негативних наслідків, а саме - загрожувати життю та здоров`ю дітей.

У вказаному висновку зазначено наступне:

--- 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 залишила без догляду своїх 4-рьох дітей, а малолітнього ОСОБА_22 взяла із собою. Діями поліції вдалося розшукати малолітнього ОСОБА_5 , який перебував у чужих людей, матері поряд не було, її місцеперебування невідоме. Діти поміщені на обстеження до дитячого відділення Каланчацької ЦРЛ. Аналогічна ситуація була і в березні 2019 року, коли ОСОБА_1 залишила дітей без нагляду, а сама вживала алкогольні напої;

--- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 10.10.2019 року проживають в сім`ї батька ОСОБА_9 в смт. Мирне;

--- спеціалістами служби у справах дітей та виконавчого комітету селищної ради протягом 2018-2019 років діти ОСОБА_1 неодноразово відвідувалися за місцем проживання, в результаті складалися акти й надавались матері рекомендації щодо усунення недоліків. Але ОСОБА_1 виконувала їх частково;

--- родина мешкає у власному будинку, який потребує косметичного ремонту, опалення пічне, в кімнатах брудно, постільна білизна брудна, є незначний запас продуктів харчування та дров, господарство не тримають, город не засаджується. У будинку за борги відключено електропостачання, на подвір`ї є артезіанська свердловина, але води немає (зламався електромотор). Зі слів сусідів ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей;

--- згідно інформації директора школи діти часто пропускають школу без поважних причин, мають педикульоз, мати часто залишає дітей без догляду, в антисанітарних умовах проживання, без продуктів харчування. Аналогічну ситуацію дала й завідувачка дитсадком;

--- з ОСОБА_1 службою у справах дітей проводилася профілактична робота щодо належного виконання батьківських обов`язків, приведення у відповідність стосунків із співмешканцем. Вона попереджалась про відповідальність згідно чинному законодавству, але позитивних висновків не робить.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Враховуючи вказані положення закону, а також відсутність заперечень збоку позивача, апеляційний суд вважає за необхідне й можливе прийняти долучені до апеляційної скарги матеріали на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи були долучені фотознімки дітей відповідачки, у тому числі разом з нею та у власному будинку, виписка із медичної карти стаціонарного хворого №138583 від 28.02.2013р (хвора дочка ОСОБА_21 , 05.02.2013р), довідки педіатрів про обстеження дітей від 23.07.2014р, довідки від 28.02.2020р КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" про знаходження у закладі з 27.12.2019 року дітей ОСОБА_21 й ОСОБА_22 та регулярне їх відвідування відповідачкою, аналогічна довідка від 02.03.2020 року Херсонського обласного Будинку дитини про знаходження у закладі з 27.12.2019 року сина ОСОБА_23 та його регулярне відвідування відповідачкою, Протокол засідання комісії Чаплинські РЕМ, Свідоцтво про право власності від 15.02.2012р про належність житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідачці та її дітям ОСОБА_31 на праві спільної сумісної власності, а також письмові пояснення матері відповідачки ОСОБА_17 , брата ОСОБА_10 , сестри ОСОБА_16 , сестри ОСОБА_15 , сусідки відповідачки ОСОБА_32 , односільчанки ОСОБА_33 .

При апеляційному розгляді справи представник позивача зазначила і відповідачка не заперечила, що наразі діти відповідачки проживають у таких місцях: дочки ОСОБА_7 й ОСОБА_8 - батька ОСОБА_9 , син ОСОБА_23 - в Херсонському обласному Будинку дитини, а син ОСОБА_22 і дочка ОСОБА_21 - у Херсонському центрі соціально-психологічної реабілітації.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка не надає дитині будь-якої матеріальної допомоги, не займається утриманням та вихованням дітей, не цікавиться їх життям, їй неодноразово надавалась можливість виправити ситуацію, починаючи з 2011 року, але належних висновків вона не зробила, а навпаки її поведінка могла спричинити тяжкі наслідки для життя та здоров`я дітей.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні норми процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, що згідно з п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За ч.ч.1 і 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Практика Європейського суду з прав людини (зокрема, справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Також у своїй практиці, зокрема у справі "М.С. проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У пунктах 47-49 справи "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У пункті 51 вказаної справи Суд зазначає, що, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини.

У пунктах 54, 57 зазначеної справи Суд передусім зазначає: заявники загалом погоджувалися з Урядом, що з погляду матеріального забезпечення поміщення їхніх дітей до таких спеціальних виховних закладів, як інтернати, можливо, відповідало інтересам дітей, якщо враховувати обмеженість наявних у них ресурсів для задоволення своїх повсякденних потреб. Проте вони не погоджувалися з тим, що для цього необхідно було виносити рішення про відібрання від них дітей, яке обмежило їхні можливості забирати дітей додому на час, вільний від занять, наприклад, на час канікул чи на вихідні.

Поза тим, немає свідчень того, що судові органи якимсь чином аналізували, якою мірою стверджувану незадовільність виховання дітей зумовлювала саме непоправна нездатність заявників забезпечувати належну опіку і піклування, а не їхні фінансові труднощі та об`єктивний стан фрустрації, що можна було виправити за допомогою цільової фінансової та соціальної допомоги й ефективного консультування. Щодо фінансових проблем, то роль Суду не полягає в тому, щоб визначати, чи мала сім`я заявників, з огляду на інтереси збереження єдності сім`ї, право на забезпечення їй певного рівня матеріально-побутових умов за державний кошт. Однак це питання потребує обговорення - спочатку на рівні відповідних державних органів, а далі - під час судового розгляду

Згідно ч.1 ст.13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

За ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

За ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ч.ч.1, 2 та 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.ч.2 і 3 ст.171 СК України).

За абз.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В абзацах 2 і 4 п.16 постанови Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено наступне: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Відповідно до абзацу 6 вказаного пункту: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

У цій справі позов пред`явлено з підстав п.2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей).

У цьому у позові мова йде про допущені відповідачкою порушення у 2018-2019 роках, при цьому до позову долучені також і матеріали, що містять посилання на події за 2011-2017 роки.

З 2015 року по січень 2020 року відповідними комісіями, до складу яких входили головні спеціалісти служби у справах дітей, було проведено сім обстежень умов проживання родини ОСОБА_1 , з яких у 5-ти випадках встановлено посередні умови проживання дітей. 09 червня 2011 року та 01.08.2013 року відповідними комісіями було проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 , в результаті яких встановлено незадовільні умови проживання. Також у 2015 та 2017 роках до органу поліції надходили два повідомлення щодо залишення відповідачкою своїх дітей без нагляду. А тому, виходячи з самого позову, як на докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач, слід особливо звернути увагу на перевірки, інформацію, повідомлення та висновки, зроблені відповідними органами в 2018-2019 роках.

По суті підставою для вказаного позову стали наступні докази, яким апеляційний суд дає відповідну оцінку:

1) 7 обстежень умов проживання родини ОСОБА_1 , проведених у 2018-2020 роках, з яких у 5-ти випадках встановлено посередні умови проживання дітей.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги результати обстеження умов проживання за 09 червня 2011 року та 01.08.2013 року, оскільки і сам позов не містить посилання на них, і вже після їх проведення, у 2018-2019 роках, інші результати обстежень підтвердили посередні умови проживання дітей відповідачки.

Наявні результати двох останніх обстежень умов проживання (05.10.2019 року та 21.01.2020 року) не є такими, що з беззастережністю підтверджують неналежні умови проживання дітей, оскільки у першому випадку обстеження було проведено за наслідком того, що від необережного поводження зі свічкою дітей, які були вдома самі, в будинку горіли деякі речі і пожежу загасили сусіди, яких покликали діти. Того часу в будинку відповідачки було відсутнє електропостачання, цьому вона надала пояснення, у тому числі і в апеляційній скарзі. Вказане обстеження було зосереджено на тому, що в будинку брудно, відчувається запах горілого, що є звичайним в результаті вказаної події. У другому випадку (21.01.2020 року) встановлено, що наявні ліжка, шафа, стіл, телевізор, опалення пічне, діти мають спальні місця, але в недостатній кількості постільна білизна. При цьому на вказаний час діти дома відсутні, зокрема, старші ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають у батька в іншому селі Мирне, ОСОБА_23 знаходиться в дитячому будинку в м. Херсоні, а ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей в с. Степанівка.

2) Накази начальника служби у справах дітей Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області, якими діти відповідачки були поставлені на облік як дитина, яка проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

3) Три письмові пояснення відповідачки - 06.08.2012 року, 17.10.2014 року та 18.03.2019 року.

У першому поясненні вона зобов`язується не вживати алкогольні напої, займатися вихованням своїх дітей, оформити ОСОБА_7 до дитсадка. У другому поясненні вона пояснила, що була відсутня дома більше місяця і що в цей час дітьми опікувалася її мати (бабуся дітей), зобов`язується не вживати алкогольні напої, не залишати своїх дітей, займатися вихованням своїх дітей та навести лад. У третьому поясненні відповідачка пояснила відсутність її дома 11 березня 2019 року тим, що була у гостях у знайомих та у своїх родичів, де вживала алкогольні напої. В результаті вона заснула. Пізніше забрала своїх дітей з дитячого відділення лікарні.

З приводу перших двох пояснень апеляційний суд зазначає, що з огляду на підстави позову та давність подій вказані пояснення не можуть слугувати тими доказами, які кожен окремо або в сукупністю з іншими є такими, що з безперечністю підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

4) Дані з Добової оперативної інформації про злочини та пригоди ЧЧ Каланчацького ВП Новокаховського відділу ГУНП, відповідно до яких тричі, а саме 09.11.2015р, 12.07.2017р та 12.03.2019р до органу поліції надходили повідомлення щодо відповідачки. Так, 09.11.2015р мати відповідачки повідомила про те, що остання злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків та відмовляється повертатися до свого місця мешкання. 12.07.2017р співмешканець відповідачки ОСОБА_28 повідомив про те, що відповідачка залишила своїх дітей без нагляду та поїхала до смт. Каланчак розважатися. 12.03.2019р стороння особа повідомила про те, що 11.03.2019р знайома жінка на ім`я ОСОБА_29 , яка проживає в с. Гаврилівка Каланчацького району, залишила своїх 5-х дітей. Вказана жінка веде антисоціальний спосіб життя, вживає спиртні напої.

З приводу перших двох повідомлень апеляційний суд також вважає, що з огляду на підстави позову та давність подій вказані пояснення не можуть слугувати тими доказами, які кожен окремо або в сукупністю з іншими є такими, що з безперечністю підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Тобто, слід звернути увагу на третє повідомлення й дати йому оцінку.

5) Письмові пояснення завідувачки дитячого садка "Ромашка", директора Гаврилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, покази свідків ОСОБА_11 (працівника ювенальної служби), ОСОБА_12 (дитячого лікаря), ОСОБА_13 (директор школи), ОСОБА_14 (завідуюча дитячим садком), ОСОБА_24 (в.о. старости Гаврилівської сільської ради), а також працівників служби у справах дітей ОСОБА_34 та ОСОБА_35 які охарактеризували її як особу, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки.

6) Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своїх 5-ти дітей.

Висновок органу опіки та піклування від 31.10.2019 року мотивований посиланням на те, що відповідачка з дітьми мешкає у власному будинку, який потребує косметичного ремонту, опалення пічне, в кімнатах брудно, постільна білизна брудна, у будинку за борги відключено електропостачання, на подвір`ї є артезіанська свердловина, але води немає (зламався електромотор), зі слів сусідів ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дітей. Також вказується, що в березні 2019 року та 07 жовтня того ж року ОСОБА_1 залишила без догляду своїх дітей, діти часто пропускають дитсадок та школу без поважних причин.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, як що він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей.

Проаналізувавши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавити батьківських прав відповідачку, апеляційний суд вважає, що цей висновок не може бути прийнятий до уваги, як такий що є недостатньо обґрунтованим з огляду на наявність в ньому лише переліку документів та фактів, які частково суперечать одне одному та частково є такими, що не підтверджені належними доказами, а також як такий, що не містить достатні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно вказаних дітей.

Доведеним є факт того, і це не заперечується відповідачкою, що дійсно, житлово-побутові умови проживання сім`ї ОСОБА_1 є складними, адже вона одна займається вихованням та забезпеченням своїх 5-х малолітніх дітей. При цьому вона не має постійного місця роботи, наймається по людях, на непостійні роботи, тобто має значні фінансові труднощі. На цьому шляху, звичайно, трапляються різноманітні ситуації, як то припинення електропостачання до помешкання через допущені порушення чи відсутність води через поломку електромотору. Однак, вбачається, і про це зазначено у скарзі, що відповідачка самотужки намагається долати їх і долає, що підтверджується актами обстеження, зокрема і останнім від 21.01.2020 року. Як вже вказувалось, останні два обстеження (у жовтні 2019 року та у січні 2020 року) не є такими, що з беззастережністю підтверджують неналежні умови проживання дітей. Тобто вони не можуть слугувати тими доказами, які кожен окремо або в сукупністю з іншими є такими, що з безперечністю підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Слід зауважити, що сім`я відповідачки живе у власному будинку. Діти люблять свою матір, протилежного позивачем не доведено, хочуть бути з нею, допомагають їй в домашніх справах, як в усіх багатодітних родинах старші піклуються про менших, що свідчить про підготовку їх до самостійного життя. Про це відповідачка обґрунтовано зазначає у своїй скарзі.

Проведені протягом 2018-2019 роках п`ять обстежень умов проживання підтвердили посередні умови проживання дітей відповідачки і лише одне обстеження (05.10.2019 року) встановило відсутність електропостачання. Але воно пізніше було відновлено. Позивачем жодними доказами не доведено того, що відповідачка загалом характеризується негативно, громадський порядок вона не порушує, відсутні докази того, що вона зловживає алкогольними напоями чи є такою, що потребує протиалкогольного лікування.

Долучені до апеляційної скарги фотознімки дітей відповідачки, у тому числі разом з нею та у власному будинку, виписка із медичної карти стаціонарного хворого №138583 від 28.02.2013р (хвора дочка ОСОБА_21 , 05.02.2013р), довідки педіатрів про обстеження дітей від 23.07.2014р, довідки від 28.02.2020р КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" про знаходження у закладі з 27.12.2019 року дітей ОСОБА_21 й ОСОБА_22 та регулярне їх відвідування відповідачкою, аналогічна довідка від 02.03.2020 року Херсонського обласного Будинку дитини про знаходження у закладі з 27.12.2019 року сина ОСОБА_23 та його регулярне відвідування відповідачкою свідчать про наявність у відповідачки материнської любові та турботи щодо своїх дітей, намагання її зберегти зв`язок з дітьми.

Апеляційний суд також враховує й письмові пояснення на адресу апеляційного суду, долучені до скарги, надані матір`ю відповідачки ОСОБА_17 , братом ОСОБА_10 , сестрою ОСОБА_16 , сестрою ОСОБА_15 , сусідкою відповідачки ОСОБА_36 , односільчанкою ОСОБА_33 , які загалом характеризують відповідачку позитивно, як таку, що турбується про своїх дітей, хоча і вказують на труднощі.

Апеляційний суд зважає й на те, що, як і зазначено у скарзі, в суді не було вислухано думку дітей чи когось із них щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав, як передбачено ч.2 ст.171 СК України. Тобто, за відсутності протилежного є підстави вважати, що діти люблять свою матір і хочуть бути з нею та зі своїми братами і сестрами.

Апеляційний суд враховує положення ч.2 ст.13 ЦПК України, на які вище вже було зроблено посилання.

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної ст.7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

У своєму позові позивач зазначив, що відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, у відзиві він послався на відповідні номери справ.

Слід зазначити, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень за період з 2015-2019рр оприлюднені 11 постанов Каланчацького районного суду Херсонської області, відповідно до яких відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1 і 2 ст.184 КУпАП ("Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей"). З них 6 постанов (від 29.01.2015р у справі №657/45/15-п, від 22.09.2015р у справі №657/1765/15-п, від 24.05.2017р у справі №657/847/17, від 13.11.2017р у справі №657/2521/17, а також дві постанови від 28.11.2019р у справі №657/1847/19 й у справі №657/1849/19) ухвалено за залишення дітей без нагляду (відповідно у такі дні: 25.12.2014р, 21.08.2015р, 10 й 15.04.2017р, 20.10.2017р, 24 й 23.09.2019р), а решта 5 постанов (від 21.08.2017р у справі №657/1600/17, від 21.08.2018р у справі №657/1488/18, від 28.03.2019р у справі №657/280/19, від 09.04.2019р у справі №657/497/19, а також від 28.11.2019р у справі №657/1844/19) - за невідвідування дітьми навчання та створення для дітей неналежних умов проживання. Останні правопорушення полягали в тому, що дитина не відвідувала навчання або перебувала в брудному одязі та мала неохайний вигляд.

Вказані постанови щодо залишення дітей без нагляду, без зазначення тривалості цього, причини й негативних наслідків, самі по собі, не містять жодних посилань на обставини, які свідчили б про ухилення відповідачки від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Невідвідування ж дітьми навчання та перебування їх у брудному одязі й неохайному вигляді є підставою для реагування відповідних органів, проте у сукупності з встановленими у справі обставинами не є достатньою підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Також оприлюднені 3 постанови того ж суду (від 14.04.2014р у справі №657/522/14-п, від 12.03.2018р у справі №657/550/18 та від 24.09.2019р у справі №657/1760/19), відповідно до яких співмешканця відповідачки ОСОБА_28 , про якого зазначено в апеляційній скарзі, було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУПАП.

Крім того, відносно ОСОБА_28 оприлюднені 3 вироки (від 26.06.2014р у справі №657/279/14-к, від 25.03.2019р у справі №657/454/18 та від 05.11.2019р у справі №657/1819/19), відповідно до яких його притягнуто до кримінальної відповідальності за крадіжки. За останнім вироком йому визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, строк відбування покарання ухвалено обчислювати з дня фактичного затримання засудженого.

Апеляційний суд особливу увагу звертає на таку обставину, як залишення батьками своїх малолітніх дітей без нагляду, чого слід по можливості уникати. У цій справі встановлено і на це послався позивач, що три рази відповідачкою було залишено своїх дітей без нагляду: 09.11.2015р, 11.03.2019р та 04.10.2019р. При цьому з урахуванням кількості дітей (п`ятеро малолітніх), необхідності їх забезпечення усім необхідним, враховуючи відсутність у відповідачки постійної роботи, чоловіка чи особи, з якої проживає однією сім`єю, наявність значних фінансових труднощів, апеляційний суд допускає можливість виникнення життєвих ситуацій (коли діти знаходяться вдома) залишення дітей на деякий час без нагляду, проте вважає, що вони (такі ситуації) повинні бути по можливості короткочасними й такими, що унеможливлюють виникнення будь-яких загроз життю та здоров`ю дітей. Випадок з залишенням дітей одних, що мав місце 04-05 жовтня 2019 року й призвів до горіння у будинку деяких речей через необережне поводження дітей зі свічкою у зв`язку з відсутністю в будинку електропостачання, має бути для відповідачки ОСОБА_1 останнім попередженням в цьому плані.

Отже, зазначене підтверджує наявність кількох випадків залишення відповідачкою своїх дітей без нагляду. Вказані судові рішення також свідчать і про досить складні умови проживання самої відповідачки разом із співмешканцем, який допускав щодо неї, а також взагалі порушення закону, як це і зазначено в апеляційній скарзі, свідчать про значні фінансові труднощі у сім`ї відповідачки, для подолання яких необхідна допомога.

Відповідачка визнає допущені нею відповідні порушення, однак вважає, що суд може в окремих випадках з урахуванням характеру поведінки та особи батьків, а також конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та попередити особу про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

З урахуванням наведених обставин, того, що, як зазначено в апеляційній скарзі і не спростовано позивачем, навчання й поведінка дітей відповідачки є на належному рівні, апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи не встановлено виключних обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Наявність в минулому кількох випадків залишення дітей без нагляду, деякий безлад у справах, в житлово-побутових умовах, неналежне і не завжди своєчасне реагування відповідачки, як матері, на питання, пов`язані з школою та дитсадком, не можна вважати тими виключними обставинами, які слугують підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Слід також зазначити, що існував чинний на час виникнення спірних правовідносин Порядок виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 896. Вказаний Прядок втратив чинність 14.07.2020 року.

Вказаний Порядок визначав механізм виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб).

До таких сімей (осіб) належать сім`ї (особи), які не можуть самостійно подолати або мінімізувати негативний вплив, зокрема, таких обставин, як відсутність постійного місця роботи у працездатних членів сім`ї (особи) (підпункт 2 пункту 4); відсутність житла, призначеного та придатного для проживання (підпункт 3 пункту 4); малозабезпеченість, безробіття одного з членів сім`ї (особи), що негативно впливає на виконання батьківських обов`язків, призводить до неналежного утримання дитини та догляду за нею (підпункт 5 пункту 4).

Аналогічним чином відповідні правовідносини регулюються Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 р. № 587 (набрав чинності з 14.07.2020 року).

Отже, з урахуванням положень, викладених ЄСПЛ у пунктах 54, 57 справи "Савіни проти України", апеляційний суд вважає, що у цій справі позивачем не доведено того, що непоправна здатність відповідачки забезпечувати належну опіку і піклування зумовлена саме незадовільністю виховання дітей, а не фінансовими труднощами, що можна було б виправити за допомогою цільової фінансової та соціальної допомоги й ефективного консультування, як то передбачено вказаним вище Порядком.

Крім того, позиція відповідачки, а саме її намагання зберегти зв`язок з дітьми, оскарження рішення суду, сплата при цьому відповідно досить значної суми судового збору (2881,50грн), свідчать про те, що вона жодним чином не є тією особою, яка умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей і відносно якої є нагальна необхідність позбавлення батьківських прав щодо своїх вказаних дітей.

Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

У цій же справі апеляційний суд вважає, що у справі не надано належних і достатніх доказів того, що змінити поведінку відповідачки як матері вказаних дітей у кращу сторону неможливо, дійшов висновку про можливість зміни поведінки матері у кращу сторону.

Крім того, слід звернути увагу й на те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про позбавлення батьківський прав відповідачки щодо старших дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не врахував того, що ОСОБА_9 , який є їх батьком і в якого наразі вони проживають, до участі в розгляді справи залучений не був, що вплинуло на його права та обов`язки й позбавило його можливості висловити свої міркування з приводу позову.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не з`ясував усіх обставин справи, а тому судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. При цьому слід попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Керуючись ч.1 ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.164 СК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Каланчацької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 16 жовтня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська