Справа № 208/6472/20
№ провадження 2/208/2025/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку за набувальною давністю», -

встановив:

29 вересня 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким представник позивача - ОСОБА_1 , адвокат Чипилка Юлія Сергіївна, просить:

-Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з А-1 житловий будинок загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м.; Б-1 літня кухня; Д-1, Є-1 сарай; Г-1 вбиральня; № 1-6 огорожі; № 3 водовідвід; І тротуар;

-Судові витрати по справі позивачем судового збору у сумі 840,80 грн. залишити за ОСОБА_1 за її згодою.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

За змістом положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, враховуючи вимоги ст.ст. 175,176,177 ЦПК України, суддя вважає за необхідне вказану заяву залишити без руху оскільки подано з порушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (840,80 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (10 510, 00 грн).

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 176, п. 3 ч.3 ст.175 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Представник позивача у своїй позовній заяві зазначає ціну позову, як - 44 032 (сорок чотири тисячі тридцять дві) гривни 80 копійок.

Відповідно до п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову зазначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову зазначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Всупереч вказаним вимогам закону представником позивача по справі не було долучено до позовної заяви доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна. Вказані обставини унеможливлюють встановлення правильності сплаченого позивачем судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Крім того, суд зазначає, що у складі осіб, які беруть участь у справах позовного провадження, стаття 26 ЦПК виділяє третіх осіб. Будь-яка справа позовного провадження обов`язково передбачає участь у ній двох сторін: позивача й відповідача. Але, крім сторін, у наслідках вирішення справи можуть мати заінтересованість і Інші особи, які не є суб`єктами спору, переданого на розгляд і вирішення суду. Вони отримали законодавче визначення як треті особи, які вступають у процес від свого імені і для захисту власних інтересів, оскільки рішення суду між сторонами так чи інакше може вплинути на їхні права, свободи та інтереси.

Позивачем не визначені треті особи, права та інтереси яких можуть бути порушені при винесені рішення. Участь третіх осіб у цивільному процесі забезпечує можливість більш повного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допомагають правильно вирішити спір між сторонами, сприяють визначенню прав, обов`язків інших осіб, які беруть участь у справі та запобігають ухваленню судом суперечливих рішень.

В розділі 26 Цивільного кодексу визначено поняття і види права спільної та спільної часткової власності.

Відповідно до відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 10 вересня 2020 року зазначено, що згідно даних інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на дату останньої реєстрації 18.06.19996 року, було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на спадщину від 18.06.1996 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК., р. № 4 -3332-1/2 частини; ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1957 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК., р. № 2/2553-1/8 частини; ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.09.1976 року, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК. р № 2-4759-3/8 частини. В свою чергу представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Чупилка Ю.С. вони, як власники не залучені до розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вище викладене представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Чупилка Ю.С. необхідно:

- вказати всіх власників у розумінні та у відповідності до ст.ст. 355-358 Цивільного кодексу;

-надати оцінку вартості майна;

-у разі необхідності сплатити судовий збір;

-залучити до розгляду справи третіх осіб.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

В зв`язку із вищевказаними обставинами, суддя вважає за необхідне надати позивачеві строк для виправлення вищевказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши позивачеві, що в разі невиконання даної ухвали суду до вказаного строку - позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку за набувальною давністю» - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків заяви десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що згідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається позивачеві.

Згідно до ст.353 ЦПК України, ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя : Івченко Т. П.