Номер провадження: 22-з/813/287/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
13.10.2020 року м. Одеса
Номер апеляційного провадження: 22-з/813/287/20
Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
розглянувши клопотання адвоката Вездауцана Івана Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Усатівська сільська рада Біляївського району Одеської області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про розірвання договору про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання,
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Інфокс» про розірвання договору, в якому просив розірвати договір про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання № 15/4-у від 27 березня 2013 року.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір №15/4-у від 27 березня 2013 року про надання послуг центрального водопостачання та обслуговування мереж водопостачання, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс». Стягнуто з ТОВ «Інфокс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі - 704,80 грн., за подачу апеляційної скарги у розмірі - 1 057,21 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі - 15 000,00 грн..

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач, ТОВ «Інфокс», укладенням спірного договору порушує права позивача ОСОБА_1 як споживача централізованого водопостачання та водовідведення.

При визначенні розміру судових витрат апеляційний суд вказав, що на підставі частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Позивач поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору при подачі позову в сумі - 704,80 грн. (Т. 1, а. с. 2), при подачі апеляційної скарги в сумі - 1 057,21 грн (Т. 1, а. с. 148), а тому у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з ТОВ «Інфокс» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі - 1 762, 00 грн.. Інтереси позивача ОСОБА_1 у даній справи представляв адвокат ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 17 травня 2019 року № ДПД/01 (Т. 1, а. с. 121 - 126). На підтвердження обсягу виконаної адвокатом роботи наданий акт №01 від 22 травня 2019 року, який містить послуги згідно цього договору: складання позовної заяви, відповіді на відзив на позов, складання уточненої позовної заяви, надання юридичної консультації по справі, прибуття та участь в судовому засіданні 27 лютого 2019 року та 22 травня 2019 року, складання письмових пояснень, підписаний адвокатом та позивачем (Т. 1, а. с. 126). Згідно квитанції Приватбанку №0.0..1 від 21 травня 2019 року позивачем сплачено за договором про надання правової допомоги від 17 травня 2019 року № ДПД/01 адвокатський гонорар в розмірі - 15 000 грн. (Т. 1, а. с. 127). Враховуючи наявність укладеного позивачем договору про надання правової допомоги, документально підтверджених витрат на його виконання, з наданням відповідного розрахунку акт приймання-передачі, та взявши до уваги складність, обсяг і характер наданих послуг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Інфокс» на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі - 15 000 грн..

У березні 2020 року адвокат Вездауцан І.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просить стягнути з ТОВ «Інфокс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі - 10 006,00 грн..

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 поніс судові витрати у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції. До розрахунку витрат понесених у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції було надано договір про надання правової допомоги від 17 травня 2019 року, акт наданих послуг № 03 від 23 січня 2020 року, додаткову угоду № 1 від 02 січня 2020 року та копії квитанцій. Проте суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат не врахував правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в задоволенні заяви адвоката Вездауцана І.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

При відмові в ухваленні додаткового рішення апеляційний суд вказав, що у акті наданих послуг зазначено найменування виконаних робіт: складання апеляційної скарги 4 години (8 000 грн.); прибуття та участь у судовому засіданні у січні 2020 року 1 година (2 000 грн). Всього за вказаним актом 5 годин, вартість наданих послуг складає 10 000 грн.. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд вказав, що дослідивши опис робіт (наданих послуг) та договір, враховуючи співмірність виконаної роботи та винагороду за таку роботу, а також положення чинного законодавства, враховуючи принцип співмірності та розумного розміру, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без задоволення.

Між тим, постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року вищевказану ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року скасовано.

Передано дану справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Постанова Верховного Суду від 02 вересня 2020 року мотивована тим, що апеляційний суд, не врахувавши вимог статтей 141, 260, 270, 382 ЦПК України, безпідставно відмовив у задоволенні заяви. За таких обставин, апеляційний суд зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважала, що оскаржену ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Під час нового розгляду справи щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що клопотання адвоката Вездауцана І.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційним судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано розрахунок судових витрат, які поніс ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції. До вказаного розрахунку було надано Договір про надання правової допомоги від 17 травня 2019 року, акт наданих послуг № 03 від 23 січня 2020 року, додаткову угоду № 1 від 02 січня 2020 року та копії квитанцій. У акті наданих послуг зазначено найменування виконаних робіт: складання апеляційної скарги 4 години (8 000 грн.); прибуття та участь у судовому засіданні у січні 2020 року 1 година (2 000 грн). Крім того зазначено комісію за проведення платежу за квитанціями № 0.0..1 від 06.08.2019 року, № 0.0..1 від 22.01.2020 року у розмірі 6 грн. (Т. 2, а. с. 61 68).

Разом із тим, клопотання про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката до суду апеляційної інстанції не надходило. Заперечень на клопотання про розподіл судових витрат у частині стягнення правничої допомоги матеріали справи також не містять.

Таким чином, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 , не дає суду можливості щодо вирішення питання про зменшення розміру таких витрат.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивачем доведено, відповідачем не заперечується, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в апеляційній інстанції поніс судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі - 10 006,00 грн..

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви адвоката Вездауцана І.М., діючого від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі - стягнути з Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі - 10 006,00 грн..

Керуючись статтями 141, 270, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Клопотання адвоката Вездауцана Івана Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 ,про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити.

Стягнути з Філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (код ЄДРПОУ - 26472133) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі - 10 006 (десять тисяч шість) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття додаткової постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе