Справа № 766/1418/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерне товариство «Мегабанк» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановила:

Скаржник19.04.2016 року звернувся до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 11.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції Сідько Р.В. постановою ВП №44600178 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданим 15.07.2010 року про стягнення з скаржника на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн. Під час ознайомлення з матеріалами вищевказаного виконавчого провадження було встановлено, що в провадженні відкрито з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: рішення Суворовського районного суду м.Херсона набрало чинності 15.06.2010 року, виконавчий лист виданий стягувачу 15.07.2010 року, заява про примусове виконання стягувачем подана до ВДВС Дніпровського РУЮ лише 03.09.2014 року, що свідчить про те, що державний виконавець в порушення вимог ст.ст.22, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження не встановлюючи поважність пропущеного строку для подання заяви про примусове виконання. Тобто після спливу строку понад один рік від кінцевого терміну пред`явлення виконавчого листа до виконання. Скаржник звернувся до начальника Управління ДВС ГУЮ у Херсонській області з метою проведення перевірки законності відкриття виконавчого провадження ВДВС Дніпровського районного управління юстиції ВП №44600178 від 11.09.2014 року. На вказане звернення було надано письмову відповідь від 03.03.2016 року, якою звернення було розглянуто поверхнево та не здійснено дій у відповідності до вимог ст.83 Закону України «Про виконавче провадження». 22.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у відповідності до ст.181 КАС України. Але, 23.03.2016 року суддею Суворовського районного суду м.Херсона Гавриловим Д.В. по справі №668/47676/16-а була винесена ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, так як позивач повинен звернутися до суду із скаргою в порядку ст.383 ЦПК України. Про прийняте рішення Суворовським районним судом м.Херсона скаржнику ніяким чином не повідомилося. Дану ухвалу суду було отримано по пошті 15.04.2016 року. У зв`язку з викладеним, скаржник просить поновити строк на звернення до суду із скаргою, так як він пропущений з поважних причин; скасувати виконавче провадження ВП №44600178 від 2014 року за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданим 15.07.2010 року.

09.06.2016 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про уточнення вимог, в якій просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м.Херсоні №44600178 від 2014 року за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданим 15.07.2010 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2016 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою заявника в судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14.12.2016 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2016 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2018 року скаргу прийнято до розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 року витребувано з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області завірені належним чином матеріали виконавчого провадження №446000178 від 11.09.2014 року та з Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області завірені належним чином матеріали виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» за виконавчим листом №2-2260/10.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги викладені в скарзі підтримав в повному обсязі.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги з урахуванням уточнень підтримав та просив задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку.

Представник заінтересованої особи - Дніпровського РВ ДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судовому засіданні вважав, що скарга не підлягає задоволенню. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Акціонерне товариство «Мегабанк» надав до суду заперечення на скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні скарги. З доводами, викладеними у скарзі, АТ «Мегабанк» не згодне, вважає їх необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню. Строк для пред`явлення виконавчого листа №2-2260/2010 до виконання не сплив, тому доводи скарги в цій частині є необґрунтованими. ОСОБА_1 з листопада 2014 року було відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження, тому звернення до суду зі скаргою в 2016 році до УДВС ГТУЮ у Херсонській області не є підставою для поновлення пропущеного строку. Жодних доказів, які б свідчили про поважність причин для пропуску строку, скаржником не надано. В судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні скарги за необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн., яке набрало чинності 15.06.2010 року.

15.07.2010 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.

13.08.2010 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні Василенко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20902696 за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданого 15.07.2010 року про стягнення з скаржника на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні від 14.06.2011 року виконавчий документ №2-2260/10, виданий 15.07.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн., повернуто стягувачу, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення.

19.03.2012 року стягувач ПАТ «Мегабанк» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2260/10 від 15.07.2010 року.

28.03.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №31917183 за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданого 15.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні від 29.07.2014 року виконавчий документ №2-2260/10, виданий 15.07.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн., повернуто стягувачу, у зв`язку з тим, що 03.06.2014 року запроваджено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

02.09.2014 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2260/10 від 15.07.2010 року.

11.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції Сідько Р.В. постановою ВП №44600178 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона №2-2260/10, виданим 15.07.2010 року про стягнення з скаржника на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 03.06.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчий лист №6-131/09, виданий 15.07.2009 року Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 25626,75 грн. закінчено, у зв`язку з фактичним виконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області від 29.07.2014 року виконавчий лист №2-2260/10, виданий 15.07.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу у сумі 554075,99 грн. повернуто стягувачу відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

05.02.2016 року представник скаржника звернувся до начальника Управління ДВС ГУЮ у Херсонській області з метою проведення перевірки законності відкриття виконавчого провадження ВДВС Дніпровського районного управління юстиції ВП №44600178 від 11.09.2014 року.

Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 03.03.2016 року №Я-107-2 повідомлено, що на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» залишку заборгованості в сумі 423 943,94 грн. Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вищевказаний виконавчий документ перебував на виконанні відділу та згідно відмітки на виконавчому документі 29.07.2014 року повернутий стягувачу. Згідно чю2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

22.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області про скасування виконавчого провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 23.03.2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області про скасування виконавчого провадження.

Про прийняте рішення Суворовським районним судом м.Херсона Прокопів Ю.В. дізнався 15.04.2016 року.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, прийняті/вчинені під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документ тощо), щодо якої пропущено строк. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд вважає, що позивач був позбавлений своєчасно звернутися до суду з вказаним позовом з причин, які не залежали від його волі, а тому суд приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин і його необхідно поновити.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову (ч.1 ст.24 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до частини першої вказаної статті виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною другою вказаної статті визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 червня 2018 року (справа №727/1256/16-ц), аналізуючи положення статей 22, 23, 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили), дійшла висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як встановлено судом, виконавчий документ неодноразово з 13.08.2010 надходив до відділу державної виконавчої служби, відкривалось виконавче провадження та неодноразово виконавчий лист повертався стягувачу.

Оскільки виконавчий документ було повернуто у зв`язку з неможливістю його виконання, тому з урахуванням установлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з приписами частини третьої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» річний строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня повернення такого документа і перебіг строку починається заново.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі №826/27905/15.

Стягувачем було дотримано вимоги п.2. ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент видачі виконавчого документа, при пред`явленні виконавчого листа виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стягувачем не пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

У зв`язку з чим вимоги скарги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258-259, 260, 261, 263, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерне товариство «Мегабанк» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан