Справа № 291/1222/19
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

(З А О Ч Н Е )

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2020 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді - Митюк О.В.

секретаря судового засідання - Підгорної А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружин цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка є власником зазначеного житлового будинку, у якій , в свою чергу, зареєстрований відповідач, її колишній чоловік, який з 01.04.2018 року не є власником нерухомого майна та не проживає у даному будинку, а факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном.

Позивачка, та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача направив до суду заяву , в якій просить справу слухати у його відсутність та позивача, свої позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань до суду не подав.

Ухвалою суду від 31.03.2020 р. постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198949110 від 04.02.2020, (а.с. 6,39 ).

З наданої довідки № 3045 виданої 30.11.2018 Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але з 01.04.2018 року не проживає за адресою: в АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Статтею 47 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція у справі №6-709цс16).

Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,406,ч.2 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оскільки, відповідач зареєстрований у спірному житловому будинку, який з 01.04.2018 року за вказаною адресою не проживає,не є родичем та судом не встановлено поважних причин не проживання відповідача у зазначеній квартирі, будь-яких інших угод між сторонами з приводу користування будинком не укладалось та такі домовленості відсутні, з метою ефективного захисту прав позивача, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з визнанням ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 768, 40 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 280-281, ЦПК України,ст. 150 ЖК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити повністю

Визнати , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , судовий збір сплачений нею при подачі позовної заяви до суду в сумі 768 грн.40 коп. (Сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається за правилами, що діяли відповідно до ЦПК України в в редакції чинній до 15.12.2017р.

Суддя О. В. Митюк.