Провадження № 22-ц/801/1642/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 рокуСправа № 127/31871/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О. С.,

за участю секретаря судового засідання Богацької О. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Кредитна спілка «Злагода»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/31871/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Федчишена С. А. у залі суду, повний текст судового рішення складено 15 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кредитна спілка «Злагода», про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з матеріалів кримінального провадження він отримав копію розписки ОСОБА_2 про отримання ним на відповідальне зберігання 977 кредитних справ. Видавати себе за голову правління спілки ОСОБА_2 правових підстав не мав, оскільки постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 802/1024/18, де зазначено й постанову апеляційного суду Вінницької області від 18 січня 2018 року у справі №127/1535/17, займання ним вказаної посади з 06 травня 2016 року визнано незаконним з покладенням обов`язку здійснити запис про зміну його держреєстрації, як керівника даної спілки в Єдиному реєстрі юридичних осіб.

До того ж, за відсутності штатних працівників, офісного приміщення та власної юридичної адреси, незаконне отримання ОСОБА_2 кредитних справ по яким за 11 місяців не подано жодного позову, слугує прямим доказом його протиправності, свідомого умислу підвести вирішення проблемних кредитів до пропуску строків позовної давності.

За вказаних обставин, позивач просив суд визнати, що в кредитній спілці «Злагода» з 2015 року відсутні органи управління: спостережна рада, кредитний комітет, ревізійна комісія, правління, загальні збори членів спілки, а також штатний персонал, офісне приміщення, власна юридична адреса , а також те, що ОСОБА_2 незаконно займав посаду голови правління; визнати, що за 11 місяців незаконного перебування 977 кредитних справ в ОСОБА_2 ним не подано жодного позову до позичальників; зобов`язати відповідача впродовж 5 днів повернути до слідчого органу всі незаконно отриманні кредитні справи; визнати, що всупереч нормам ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про кредитні спілки» ОСОБА_2 не призначено рішенням спостережної ради посадовою особою; постановити окрему ухвалу з направленням до прокуратури для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення кримінальних дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту прав та інтересів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Крім цього, позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 14 серпня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя Ковальчук О. В., судді: Панасюк О. С., Береговий О. Ю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року задоволено самовідвід судді-доповідача Ковальчука О. В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям Вінницького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року визначено склад суду для розгляду указаної справи, а саме: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Панасюк О. С., Береговий О. Ю.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року справу призначено до розгляду на 08 жовтня 2020 року о 08:50 год. у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправильне визначення відповідача у справі та невідповідність вимог позовної заяві нормам закону.

Відзив на апеляційну скаргу протягом встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 21 грудня 2018 року голова КС «Злагода» Пекарчук М.М. отримав кредитні справи, вилучені у КС «Злагода» 01 квітня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді №127/6029/16 від 30 березня 2016 року, а саме кредитні справи зазначені в додатку до протоколу тимчасового доступу від 01 квітня 2016 року.

Як слідує із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань КС «Злагода» місцезнаходження юридичної особи: 21009, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 610, керівник Пекарчук М.М (а.с. 39).

Відповідно до протоколу №1 позачергових зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 06 травня 2016 року ОСОБА_2 обрано головою правління КС «Злагода». До виконання обов`язків приступити з 06 травня 2016 року проголосували 404 чол., проти 0, утримались -0 (а.с. 55).

Згідно з протоколом позачергових загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода» від 28 грудня 2015 року, ОСОБА_2 обрано головою кредитної спілки «Злагода» (а.с. 56).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року скасовано. Зобов`язано Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг виконавчого комітету Вінницької міської ради здійснити реєстраційні дії шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про визнання недійсним у повному обсязі, за всіма пунктами порядку денного, рішення позачергових загальних зборів членів кредитної спілки «Злагода», проведених 06 травня 2016 у місті Вінниці за адресою: площа Театральна 1, в тому числі щодо зміни керівника КС «ЗЛАГОДА» () та складу підписантів, а саме: « ОСОБА_2 , 06 травня 2016 року керівник».

Протоколом №2-н засідання спостережної ради КС «Злагода» від 25 грудня 2018 року уповноважено ОСОБА_3 вчиняти усі необхідні дії від імені КС «Злагода» необхідні для проведення реєстрації відповідних змін у державну реєстрі.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, такий спосіб захисту, як визнання відсутності органів управління в юридичній особі та визнання бездіяльності ОСОБА_2 у здійснення ним керування юридичною особою, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цим діянням наслідкам.

Вказані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Звертається увага не те, що ОСОБА_1 позовних вимог до Крединої спілки «Злагода» не заявляв.

Крім того, відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом, обрав спосіб захисту прав та інтересів, що не відповідає установленим законом нормам, а також указав неналежного відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення правовідносин і висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а позивач, який звернувся з апеляційною скаргою звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк