Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 426/10769/19

провадження № 61-13756ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у справі за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно стягнутих коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , являючись власником об`єкта нерухомості - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності, площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на земельну ділянку після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 31 грудня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_1 не вносив плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого безпідставно зберіг у себе грошові кошти у вигляді несплаченої орендної плати, розмір якої з урахуванням зменшених позовних вимог за період з 01 жовтня 2016 року по 31 вересня 2019 року становить 88 217,43 грн.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду з позовом як прокурора в інтересах держави вимогами статті 23 Закону України «Про прокуратуру», метою такого звернення на задоволення суспільної потреби у відновленні законності використання земельної ділянки, що перебуває під особливою охороною держави і дотримання у цій сфері суспільних відносин вимог законодавства, і що становить суспільний інтерес та відповідає функціям прокурора, та невжиттям протягом тривалого часу Сватівською міською радою дієвих заходів до стягнення збитків, заподіяних безоплатним використанням земельної ділянки, що свідчить про неналежне виконання покладених на неї повноважень, з посиланням на фактичне використання ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів та ненадходженням відповідних платежів до бюджету, з посиланням як на правову підставу своїх вимог на статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Сватівської міської ради Луганської області як безпідставно отримані кошти у розмірі 88 217,43 грн.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року, позов заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сватівської міської ради Луганської області безпідставно збережені кошти у сумі 88 217,43 грн та судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з належного обґрунтування представництва інтересів позивача, який тривалий час не вживає дієвих заходів для усунення порушень земельного законодавства, прокурором, а також того, що оскільки правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер :24:097:0010, за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Сватівської міської ради Луганської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, у відповідача відсутня, а отже, у Сватівської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у вищевказаній справі.

В касаційній скарзі заявник просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вимог скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 88 217,43 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження АТ КБ «ПриватБанк» заявник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що судами проігнорована усталена судова практика, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, а також дана справа має виняткове значення для заявника та становить значний суспільний інтерес.

Доводи щодо порушення судом попередньої інстанції, внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, формування єдиної правозастосовчої практики не дають підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не наведено даних щодо фундаментального значення цього питання.

Аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, та полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 травня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у справі за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сватівської міської ради Луганської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик