ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6398/17
Провадження № 22-ц/4820/1648/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача Головатого П.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі органу опіки та піклування, про виселення без надання іншого житлового приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» (далі ТОВ «ЖЕД ПМК 2015») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» зазначило, що йому на праві власності належить гуртожиток по АДРЕСА_1 . З 2001 року відповідачі проживають і зареєстровані у кімнаті № НОМЕР_1 цього гуртожитку без достатньої правової підстави. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ніколи не перебували у трудових відносинах із позивачем, стосовно них адміністрацією підприємства рішень про надання жилої площі не приймалося та ордер на заселення кімнати не видавався. Отже, відповідачі вселилися у гуртожиток з порушенням встановленого порядку і відмовляються звільнити займане приміщення.

За таких обставин ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» просило суд виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Оскільки на час пред`явлення позову ОСОБА_5 був неповнолітнім, то суд ухвалою від 9 листопада 2017 року залучив Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування (далі Міськвиконком) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року позов задоволено.

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виселено з кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» судовий збір у розмірі по 533 грн 33 коп. з кожного.

Суд виходив з того, що відповідачі вселились у гуртожиток із порушенням установленого порядку, тобто за відсутності відповідного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства і спеціального ордера, внаслідок чого вони підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником гуртожитку є ТОВ «ЖЕД ПМК 2015», яке вправі звертатися до суду з позовом про виселення відповідачів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають у гуртожитку з дозволу попереднього власника Колективного виробничого підприємства «ПМК-33» (далі КВП «ПМК-33»), а ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» набуло право власності на гуртожиток неправомірно, тому у нього відсутні будь-які правові підстави вимагати виселення відповідачів. Суд першої інстанції не врахував усіх обставин, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» і Міськвиконком не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги і заперечення сторін, не застосував закон (статті 15, 328, 386, 391 ЦК України), який підлягав застосуванню, і не дотримався положень статті 4 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 2126,1 кв.м. належало на праві власності КВП «ПМК-33».

Рішенням загальних зборів засновників КВП «ПМК-33» від 27 січня 2015 року це приміщення передано у власність ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» як вклад до статутного капіталу господарського товариства.

У той же день загальні збори засновників ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» ухвалили рішення про прийняття приміщення гуртожитку до свого статутного капіталу.

28 січня 2015 року ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» отримало свідоцтво серії СТА №177269 (індексний номер 32825111) про право власності на нерухоме майно приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 2126,1 кв.м.

На підставі договорів купівлі-продажу від 20 та 22 травня 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., ОСОБА_6 і ОСОБА_7 набули право власності відповідно на 14/1000 і 8/1000 частки приміщення гуртожитку. Решта 978/1000 частки приміщення залишилися у ТОВ «ЖЕД ПМК 2015».

4 червня 2015 року ТОВ «ЖЕД ПМК 2015», ОСОБА_6 і ОСОБА_7 уклали договір про поділ нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицою Л.М., за умовами якого здійснено поділ приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 2126,1 кв.м.

12 червня 2015 року ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» отримало свідоцтво серії СТА №776382 (індексний номер 38958530) про право власності на нерухоме майно приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 2078,1 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 травня 2017 року визнано недійсними рішення загальних зборів засновників КВП «ПМК-33» від 27 січня 2015 року про передачу в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , та рішення загальних зборів засновників ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» від 27 січня 2015 року про прийняття до статутного капіталу товариства цього приміщення, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32825111 віл 28 січня 2015 року, видане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» на гуртожиток по АДРЕСА_1 , та рішення Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про реєстрацію за ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» права власності на цей гуртожиток.

2 червня 2017 року скасовано право власності ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» на приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , загальною площею 2126,1 кв.м (згідно рішення державного реєстратора Хмельницької міської ради про скасування державної реєстрації прав індексний номер 35686610 від 15 червня 2017 року).

З 2001 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають і зареєстровані у кімнаті № НОМЕР_1 цього гуртожитку.

Застосовані норми права

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 316, 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Із положень ст. 115 ЦК України слідує, що господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1 і 3 статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положення цього конституційного принципу реалізуються через положення ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 127 ЖК Української РСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ЖК Української РСР (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (ст. 129 ЖК Української РСР).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Підставами набуття права власності є юридичні факти, які не заборонені законом.

Цивільне законодавство закріплює презумпцію правомірності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Власник (титульний володілець) може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову.

Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та розпоряджання майном.

Отже, право на негаторний позов має власник, а також титульний власник, що володіють річчю, але позбавлені можливості користуватися чи розпоряджатися нею.

Підставою для подання позову є вчинення іншою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпоряджання майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

За своєю правовою природою позов про виселення є негаторним позовом, який може бути заявлений власником (титульним володільцем) житлового приміщення до третіх осіб у разі створення останніми перешкод у здійсненні права на житло.

З огляду на викладене, лише власник (титульний володілець) гуртожитку вправі вимагати від третіх осіб усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні жилим приміщенням у гуртожитку, а також звільнення цього приміщення.

Право на судовий захист гарантується законом і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідачів, ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» зазначило, що будівля гуртожитку по АДРЕСА_1 , належить йому на праві власності як вклад КВП «ПМК-33» до статутного капіталу товариства.

Апеляційний суд Хмельницької області рішенням від 25 травня 2017 року визнав недійсними рішення загальних зборів засновників КВП «ПМК-33» і ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» від 27 січня 2015 року про передачу та прийняття у власність приміщення гуртожитку, скасував отримане ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» свідоцтво про право власності на це приміщення і рішення про державну реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно.

Отже, незаконність набуття ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» права власності на приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 , встановлена судом.

Оскільки ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» не є власником приміщення гуртожитку, а у спірних відносинах його цивільне право не порушено, то заявлений ним позов не підлягає задоволенню.

Наявність у ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» ще одного свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серії СТА №776382 від 12 червня 2015 року, індексний номер 38958530), яке отримане ним у зв`язку з укладенням 4 червня 2015 року договору про поділ нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю, не спростовує цього висновку, тому що відсутні правові підстави для набуття позивачем права власності на приміщення гуртожитку.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявлений ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» позов про виселення відповідачів є підставним і обґрунтованим, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Оскільки при перегляді судового рішення суд апеляційної інстанції не встановив ознак вчинення посадовими особами ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» кримінального правопорушення, то підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відсутні.

Щодо судових витрат

В позові ТОВ «ЖЕД ПМК 2015» відмовлено, внаслідок чого в силу ст. 141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються, а з позивача на користь ОСОБА_3 слід присудити витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕД ПМК 2015» (місцезнаходження 29016, місто Хмельницький, вулиця Геологів, 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39569577) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 2 400 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції Мороз В.О.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 44