Провадження №6/523/387/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді Сувертак І. В.,

при секретарі Кругліков О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 522/17534/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» в якій просив замінити Стягувача ПАТ «Банк «Юнісон» у виконавчому листі по справі № 522/17534/18 за позовом ПАТ «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» (, адреса: 01103 м. Київ, вул. Михайла Драгомирова, буд.20А, кв.17).

Свою заяву він обґрунтував тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» заборгованість за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року в розмірі 62165 грн. 09 коп., що складається з: 21 734,14 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 6 122,05 грн. прострочена заборгованість за процентами; 22 612,90 грн. заборгованість по комісії; 11 696,00 грн. пеня за прострочення сплати кредиту. Також було стягнуто судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1762 грн. Виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду ПАТ «Банк «Юнісон» не видавався, виконавче провадження не відкриваюсь. У подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» у законному порядку набуло право вимоги за кредитними договорами ПАТ «Банк «Юнісон».

Враховуючи зазначене, заявник вважає, що відбулася заміна кредитора в зобов`язанні та передання ПАТ «Банк «ЮНІСОН» своїх прав кредитора за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , новому кредитору - ТОВ «СІКВЕСТРУМ», а за таких підстав, заявник просить суд замінити стягувача по цивільній справі.

Головуючий суддя перебував в щорічній черговій відпустці з 27 липня 2020 року по 04 вересня 2020 року включно.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату та час судового засідання у встановлено законом порядку, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, неявка інших учасників процесу не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Так, судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» заборгованість за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року в розмірі 62165 грн. 09 коп., яка складається з: 21 734,14 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 6 122,05 грн. прострочена заборгованість за процентами; 22 612,90 грн. заборгованість по комісії; 11 696,00 грн. пеня за прострочення сплати кредиту. Також було стягнуто судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1762 грн.

Відомості про те, що за вказаним судовим рішенням видавався виконавчий лист в матеріалах справи відсутні. Крім того, в поданій до суду заяві про заміну стягувача вбачається, що виконавчий лист на виконання рішення суду не видавався.

Рішенням Правління Національного банку України від 18.06.2018 року № 345-рш розпочато процедуру ліквідації банку строком на 2 (два) роки, з 19.06.2018 року по 18.06.2020 року.

Після задоволення вимог всіх кредиторів у ПАТ «Банк «Юнісон» залишилося нереалізоване майно, у зв`язку з чим між ПАТ «Банк «Юнісон» та «Мелігант груп ЛТД» 17.03.2020 року укладено договір № 2/1 «Про передачу залишкового майна (активів) у власність акціонера», серед яких і право вимоги за кредитним договором від № 7876 від 10.09.2015 року.

16.04.2020 року між компанією «Мелігант груп ЛТД» та ТОВ «Сіквеструм» укладено договір відступлення права вимоги № 16/04-20, відповідно до якого первісні кредитори, в особі «Мелігант груп ЛТД», відступили новому кредитору ТОВ «Сіквеструм» права вимоги відносно боржників ПАТ «Банк «Юнісон», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року, що підтверджуються актом приймання-передачі до вказаного договору.

Отже, на підставі договорів №2/1 від 17.03.2020 та №16/04-20 від 16.04.2020 відбулася заміна кредитора в зобов`язанні та передання новому кредитору - ТОВ «Сіквеструм» прав кредитора за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року, боржник за яким є ОСОБА_1 .

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", ст 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Також необхідно враховувати, що норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких підстав, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Положеннями п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, враховуючи вказане, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог в заяві директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 522/17534/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,258-260, 353, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі № 522/17534/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року- задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКВЕСТРУМ» (, адреса: 01103 м. Київ, вул. Михайла Драгомирова, буд.20А, кв.17) у справі №522/4669/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7876 від 10.09.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя