Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 640/24542/18

провадження № 61-13239ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), про визнання недійсним електронних торгів нерухомого майна нежитлових приміщень № XCVI, XCVII, XCVIII, XCIX, C, CI, CII, LXXXV у житловому будинку літ. «А-5» загальною площею 139,2 кв. м по АДРЕСА_1 , протоколу проведення електронних торгів від 19 червня 2017 року, свідоцтва про право власності від 03 вересня 2017 року, а також скасування протоколу та свідоцтва.

Позов обґрунтовано тим, що нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , придбані його дружиною позивача - ОСОБА_3 в період їх шлюбу, внаслідок чого є спільною сумісною власністю. Державним виконавцем в рамках виконавчого провадження була проведена оцінка нежитлових приміщень, яку він та його дружина не оскаржили. Разом з тим, оцінка нежитлових приміщень є заниженою, його та дружину належно та своєчасно не повідомили про проведення торгів, а також у його дружини було наявне рухоме майно, на яке в першу чергу повинно було проведено стягнення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що проведення електронних торгів відбулось з порушенням вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та чинного законодавства на момент проведення спірних електронних торгів, та доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивача порушені. Крім того судом роз`яснено, що дії (бездіяльність) державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

В касаційній скарзі заявник зазначає як підставу касаційного оскарження неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, зазначає про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази, крім того суд апеляційної інстанції не розглянув заявлене в апеляційній скарзі клопотання про витребування доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Харкова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 640/24542/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик