ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/643/19
провадження № 2/691/84/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Йосипенко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекції з питань у справах захисту прав споживачів у Черкаській області, про захист прав споживача та повернення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними пункти 12.1.1, 12.1.2 Договору № 730859 від 14.10.2017 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі», укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО», які у договорі викладені таким чином: «Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою» та «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору» та стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь позивача сплачені у якості оплати винагороди та авансових внесків за договором № 730859 від 14.10.2017, перший платіж у розмірі 13915,20 грн. та подальші платежі з 14.10.2017 до 14.04.2019, а всього коштів - 118626,77 грн.

Стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь позивача моральну шкоду розмірі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він 14.10.2017 уклав із ТОВ АВТО ПРОСТО» договір № 730859 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля).

Відповідно до зазначеного Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язалося надати фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОТАК.

Відповідно до ст. 1.6 Договору, Учасник зобов`язується сплатити Винагороду за послуги, пов`язані з включенням Договору до системи АВТОТАК та формуванням групи протягом 10 календарних днів після повідомлення Товариством Учаснику номера групи, до якої він належить, та дати створення групи.

На виконання умов Договору позивачем сплачувалися платежі з 14.10.2017 по 14.04.2019 у розмірі:

14.10.2017 - 13915,20 грн., 14.11.2017 - 25967,44 грн., 14.11.2017 - 3992,68 грн., 14.12.2017 - 4113,82 грн., 12.01.2018 - 4300,00 грн., 07.02.2018 - 3570,63 грн., 07.02.2018 - 4393,00 грн., 13.03.2018 - 4126,00 грн., 03.04.2018 - 4126,00 грн., 08.05.2018 - 4126,00 грн., 13.06.2018 - 4126,00 грн., 14.07.2018 - 4126,00 грн., 14.08.2018 - 4260,00 грн., 14.09.2018 - 4400,00 грн., 15.10.2018 - 4260,00 грн., 13.11.2018 - 4260,00 грн., 14.12.2018 - 4326,00 грн., 14.01.2019 - 4126,00 грн., 14.02.2019 - 4126,00 грн., 14.03.2019 - 3993,00 грн., 14.04.2019 - 3993,00 грн.

Загальна сплачена сума за весь період становить - 118626, 77 грн.

Факт сплати винагороди не потягнув за собою юридичних наслідків, тобто реальних дій відповідача, спрямованих на виконання будь-яких обов`язків, забезпечених цією оплатою. Адже, відповідно до ст. 1.6 Договору, включення учасника в групу та повідомлення учасника про дату створення групи протягом десяти робочих днів з дати її створення є прямим обов`язком відповідача. Фактично це є витрати, які відповідач покладає на учасників системи придбання автомобілів у групах АВТОТАК. Крім того, сума зазначеного платежу взагалі непропорційна розумному розміру - 13915,20 грн. і є досить значною сумою, яка перевищує авансові платежі згідно договору у декілька разів і сплачується відповідачу лише за те, що позивач звернувся до них як клієнт.

Договір укладався шляхом його підписання сторонами та підписання Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору та, відповідно до якого, придбавався автомобіль GEELY Emgrand, вартість автомобіля на час укладання договору становить 289900,00 грн.

Згідно Додатку №1 Договору учасник сплачує: винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи АВТОТАК та формуванням групи в розмірі 13915,20 грн.; винагороду адміністратора за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля в розмірі 3%+ПДВ від поточної ціни автомобіля; періодичні платежі в розмірі 0,8333 % та щомісячну винагороду - 0,415% +ПДВ від поточної вартості автомобіля.

Інформація, викладена в договорі, не відповідає тим умовам, які оголошував представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» ОСОБА_2 , який, користуючись юридичною необізнаністю ОСОБА_1 , запевняв його, що перший платіж - «оплата винагороди по договору доручення № 730859» - є авансовим внеском, який надасть йому право на отримання автомобіля протягом кількох місяців. Однак, після сплати зазначеного платежу, до теперішнього часу, ТОВ «АВТО ПРОСТО» не повідомило позивача про право на отримання автомобіля.

Позивач вважає, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» користуючись його юридичною необізнаністю, уклав договір, який суперечить вимогам законодавства, а саме ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір укладений без мети його виконання і не несе за собою реальних наслідків, і коли стало відомо, що жоден із учасників групи, та інших груп, які уклали подібні договори не отримав і ніколи не отримає жодного автомобіля, позивач звернувсь до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з вимогою розірвати договір та повернути сплачені кошти.

Відповідно до ст. 12.1 Договору учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором.

Позивачем було надіслано заяву про намір розірвати Договір № 730859 та повернути сплачений перший платіж у розмірі 13915,20 грн. та подальші платежі з 14.10.2017 по 14.04.2019 у розмірі 118 626,77 грн. у строк, зазначений у ст. 12.1.5. Договору, протягом 14 календарних днів з дати підписання договору.

Відповідно до ст. 12.1.2 Договору, максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору.

Зазначені умови Договору є незаконними та суперечать вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів». За даним договором передбачено лише можливість одержання права на купівлю автомобіля за рахунок сплачуваних всіма учасниками групи коштів, без залучення власних коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО» та не передбачено жодних гарантій отримання автомобіля, навіть у разі повної оплати його вартості. Діяльність відповідача ввела в оману ОСОБА_1 , як споживача, що є елементом нечесної підприємницької практики.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Через бездіяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО», яка полягає у неналежному виконанні вимог законодавства, а саме, ненадання споживачу повної та достовірної інформації про фінансові послуги, ОСОБА_1 вважає себе ошуканим та бажає стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 17000, 00 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача Римар А.В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву та зазначив, що 14.10.2017 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 730859.

Відповідно до ст. 1 Договору № 730859, «Предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак».

Даний Договір укладений в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створило ТОВ «АВТО ПРОСТО». Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом кількох років.

При виконанні Договору з учасниками, укладеними в рамках системи АвтоТак, АВТО ПРОСТО надає учасникам фінансові послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак.

Укладений між АВТО ПРОСТО та ОСОБА_1 Договір складається з основного тексту Договору, Додатку № 1 та Додатку № 2. Додатки підписані сторонами і є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Договору «Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього».

Договір № 730859 містить опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО», в якому приведено детально інформацію, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору.

Таким чином, ОСОБА_1 до підписання Договору, була доведена вичерпна інформація про послуги, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Крім того, підпис позивача в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_3 , проінформований про всі можливі витрати у зв`язку з укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе».

Даний факт є свідченням обізнаності ОСОБА_1 як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов`язків за Договором.

Позивач не подав заяву про розірвання Договору в порядку та в строки передбачені п. 12.1.5 ст. 12 Договору та його підпис у Договорі та Додатку до нього є доказом того, що ОСОБА_1 були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови Договору справедливими по відношенню до себе.

30.10.2017 Договір між АВТО ПРОСТО та ОСОБА_1 було включено до групи 1275 та надано порядковий номер 68 у групі, про що останнього було повідомлено листом, який останній отримав 07.11.2019.

ОСОБА_1 , в порядку, визначеному Договором, неодноразово було надано право на отримання автомобіля, а саме на розподілах товару від 30.07.18, від 29.11.18 та від 26.04.19. Проте останній не скористався наданим йому правом на отримання автомобіля та не виконав вимоги, передбачені Договором, необхідні для отримання автомобіля.

У травні 2019 року позивач звернувся до АВТО ПРОСТО із заявою про розірвання Договору.

Станом на червень 2019 року Договір № 730859 від 14.10.2017 року є припиненим у зв`язку з його розірванням ОСОБА_1 в односторонньому порядку.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність порушень норм ЗУ «Про захист прав споживачів», вимоги ОСОБА_1 не доведені та не ґрунтуються на нормах Законодавства та укладеного Договору, в зв`язку з чим, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекції з питань у справах захисту прав споживачів у Черкаській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причну своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника відповідача, врахувавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

14.10.2017 ОСОБА_1 уклав договір доручення № 730859 з ТОВ «АТ СЕРВІС», відповідно до умов якого повірений від імені довірителя зобов`язувався вчинити визначені договором дії від імені довірителя.

Пунктом 2.1 договору визначено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» був укладений договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) в групах через систему АвтоТак» № 730859 від 14.10.2017.

Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок ОСОБА_1 по сплаті на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» винагороди у розмірі 13915,20 грн., що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи АвтоТак та формування групи.

За довідкою про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив та підтвердив, що ознайомлений з внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару в групах ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Договір укладено шляхом підписання його сторонами, підписання Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору, які є його невід`ємною частиною та відповідно до яких ОСОБА_1 придбається автомобіль GEELY Emgrand, вартість автомобіля на час укладання договору становить 289900,00 грн.

Згідно Додатку № 1 Договору учасник сплачує: винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи АВТОТАК та формуванням групи в розмірі 13915,20 грн.; періодичні платежі в розмірі 0,8333 %, щомісячна винагорода - 0,415 % + ПДВ; винагороду адміністратора за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику, після надання права на отримання автомобіля в розмірі 3 % + ПДВ.

Відповідно до Додатку № 2 Договору учасник, який протягом с троку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконував усі свої зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового внеску.

Вбачається, що під час укладення договору, ОСОБА_1 отримав примірник договору та додатків до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО», та підписав всі примірники договору і додатків до нього.

З долучених ОСОБА_1 до матеріалів справи квитанцій вбачається, що останній 14.10.2017, 14.11.2017, 14.12.2017, 12.01.2018, 07.02.2018, 13.03.2018, 03.04.2018, 08.05.2018, 13.06.2018, 14.07.2018, 14.08.2018, 14.09.2018, 15.10.2018, 13.11.2018, 14.12.2018, 14.01.2019, 14.02.2019, 14.03.2019, 14.04.2019, перераховував на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» грошові кошти на загальну суму - 118626, 77 грн.

23.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» з листом - вимогою про розірвання договору та повернення безпідставно набутого майна, в зв`язку з тим, що ним було виконано всі умови складеного договору. Однак ТОВ «АВТО ПРОСТО» не вчинило жодних дій після сплати ОСОБА_1 відповідних платежів і товариство ухиляється від виконання зобов`язань передбачених умовами договору. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив повернути йому грошові кошти у розмірі 118626, 77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно зі ст. 1 Договору «Авто просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов`язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору - ч. 1 ст. 638 ЦК України. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 19.2, п. 19.3 статті 19 Розділу ІІ Договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що «Авто просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів.

Крім цього, згідно довідки про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, своїм підписом позивач засвідчив та підтвердив, що ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах «Авто просто». Терміни, визначення, умови Внутрішніх правил йому зрозумілі. Також, як зазначено в самому договорі, учасник заявляє, що уважно прочитав і зрозумів умови договору та додатків до нього, його умови для нього зрозумілі та він вважає їх справедливим по відношенню до себе.

Також, не може залишитись поза увагою той факт, що положення договору, а саме п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Розділу ІІ наділяє учасника правом односторонньо відмовитись від договору протягом 14 днів з дня його підписання з подальшим поверненням йому всіх сплачених коштів.

Верховний Суд України у постанові № 6-40цс/13 від 11.09.2013 висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими, необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові Верховного Суду України.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки:

а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації;

б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми;

в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час, предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 3 Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» кожен учасник групи має право отримати автомобіль на умовах Договору.

Статтею 2 Договору передбачено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язується здійснити оплату автомобіля постачальнику та забезпечення передачі постачальником автомобіля у власність учасника в строки та на умовах, визначених Договором.

При цьому відповідно до п. 8.2 ст. 8 Договору учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином виконує свої зобов`язання за Договором та попередньо виконав вимоги передбачені Договором.

Водночас, згідно п. 8.1 ст. 8 ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як: учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами Договору, пов`язані з видачею автомобіля; ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримає від учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з вимогами цієї статті; ТОВ «АВТО ПРОСТО» затвердить оформлення документів на отримання автомобіля.

Згідно Додатку № 1 до Договору з ТОВ «АВТО ПРОСТО» передбачено, що ОСОБА_1 отримує право на одержання автомобіля у базовій комплектності марки GEELY Emgrand, вартість автомобіля на час укладання договору становить 289900,00 грн.

У ст. 7 Договору передбачено право позивача на звернення з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеного в Додатку №1.

У ст. 9 передбачено можливість заміни марки або моделі автомобіля на іншу, у разі, якщо обумовленої моделі чи марки автомобіля буде припинено постачання або випуск.

Згідно п. 2.5 ст. 2 розділу ІІ Договору періодичні платежі, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від Поточної ціни автомобіля, та не підлягають перерахунку.

У розділі «Визначення термінів» закріплено поняття періодичного платежу - це грошові кошти, що періодично (щомісяця) вносяться учасником групи на окремий поточний рахунок товариства в банку для оплати поточної ціни автомобіля та використовуються для формування фонду групи відповідно до умов договору про адміністрування та внутрішніх правил. Розмір періодичних платежів визначається товариством щомісяця шляхом ділення поточної ціни автомобіля на загальну кількість періодичних платежів.

Також Договором передбачено порядок сплати винагороди за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО» і згідно п.2.4 Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди встановлений в Додатку 1 Договору.

Отже, Договором передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного Договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. А також визначено порядок сплати винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО», розмір якої не може збільшуватися та періодичних платежів, які не підлягають перерахунку.

Таким чином права і обов`язки обох сторін щодо отримання автомобіля споживачем та отримання коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО» є збалансованими і зрозумілими та передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

У п. 1.2 розділу ІІ договору зазначено, що система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов`язання щодо сплати винагороди адміністратора, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.

Тобто, споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого зобов`язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них.

Враховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов`язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми» у зв`язку з відсутністю її головних ознак - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об`єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов`язань.

Тому посилання позивача на те, що договір був із застосуванням нечесної підприємницької діяльності та містить жорсткі і несправедливі умови не відповідає обставинам справи.

У відповідності до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 12 Договору сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди. Дана стаття, відповідно до ст. 6 ЦК України, є джерелом права і повинна застосовуватись у правовідносинах сторонами.

Порядок розірвання Договору, а також розрахунок коштів, які підлягають до повернення та строк їх повернення, врегульовані ст. 12 Договору, який, нагадаємо, підписаний Позивачем.

Пунктом 12.1.5 статті 12 розділу ІІ договору передбачено, якщо Учасник системи, який виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірваний і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування.

ОСОБА_1 в обумовлений п. 12.1.5 Договору строк односторонньо не відмовився від Договору, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Договору.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Договору: «Учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чиннім законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій Статті».

Згідно ст. 12.1.1 Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного платежу разом із щомісячною винагородою.

Підпунктом 12.1.2 п.12.1 ст. 12 Розділу II Договору встановлено: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів Учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти».

Зі ст. 20 Договору № 730859 вбачається, що «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», проінформований про всі можливі витрати у зв`язку з укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього». Вказана заява підписана особисто ОСОБА_1

ОСОБА_1 додав до позовної заяви копію заяви про розірвання договору, але з її змісту не зрозуміло коли саме вона була подана до ТОВ «АВТО ПРОСТО». Відповідач стверджує у відзиві, що така заява надійшла в травні 2019 року. Тому в суду відсутні підстави вважати іншу дату подання заяви про розірвання договору, ніж та, що вказана відповідачем.

А тому, відсутні підстави для стягнення коштів на користь позивача, оскільки не минули строки, визначені п. 12.1.2 Договору (2 роки), протягом яких відповідач зобов`язаний повернути кошти за розірваним договором.

Статті 23, 1167 ЦК України також визначають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсними пунктів 12.1.1, 12.1.2 Договору № 730859 від 14.10.2017 та стягнення коштів, а тому відсутні й підстави для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в позові, а позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Витрати на правову допомогу слід залишити за позивачем, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 6, 23, 203, 255, 610, 628, 629, 638, 901, 907, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 4, 11-13, 81, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Інспекції з питань у справах захисту прав споживачів у Черкаській області, про захист прав споживача та повернення коштів - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30.03.2020.

Суддя Л. В. Подорога