Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1610/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

28 вересня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язаня вчинити певні дії щодо усунення перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення перешкод у користуванні власністю.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 26.04.2012 між нею - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Між тим, сімейне життя з відповідачем не склалося, а тому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2016 шлюб між ними розірвано.

За час подружнього життя із відповідачем, ними та його рідною сестрою ОСОБА_3 (раніше - ОСОБА_4 ) було придбано земельну ділянку, площею 718,0 квадратних метрів, що була надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована на території Черкаської міської ради по АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 19.12.2012.

На підставі будівельного паспорта від 22.05.2013, виданого Департаментом містобудування Черкаської міської ради та повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 05.06.2013, вона, відповідач та третя особа по справі розпочали будівництво двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд. Зазначений житловий будинок складається з двох рівнозначних частин: приміщення № 1 (квартира АДРЕСА_2 ).

Крім того, вказує, що цей житловий будинок будувався з метою його подальшого використання для проживання двох сімей: сім`ї сторін та сім`ї третьої особи. При цьому, за її попередньою домовленістю, відповідача та третьої особи по справі, частина будинку, що охоплює приміщення № 1 після завершення будівництва мала перебувати у користуванні ОСОБА_3 , а інша частина приміщення № 2 - у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Внаслідок такої домовленості кожен із забудовників здійснював будівництво належної йому частини за рахунок власних коштів, а конструктивні елементи будинку, які входять до складу обох частин будинку (фундамент, суміжні стіни т.і.), будувалися спільними зусиллями учасників справи.

У 2014 році вона та відповідач фактично закінчили будівництво своєї частини двоповерхового будинку, підключили до будинку всі необхідні комунікації (енергозабезпечення, водопостачання, водовідведення тощо).

Цього ж року вона та відповідач, разом із малолітньою донькою ОСОБА_5 , вселилися до указаної частини (приміщення №2) двоповерхового будинку АДРЕСА_1 .

Незважаючи на фактичне закінчення будівництва та проживання в будинку, тобто використання будинку за його функціональним призначенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовляються вводити будинок в експлуатацію та реєструвати на нього право власності.

До липня 2016 року вона, спільно із відповідачем та донькою постійно проживала у частині указаного будинку, котрий був їх єдиним житлом. Проте, після фактичного припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем, останній шляхом погроз, змусив її забрати свої особисті речі із будинку та виїхати для проживання до батьків. На цей час у будинку проживає ОСОБА_2 .

У позовній заяві також зазначено, що з метою захисту свого права власності у спільному майні подружжя, вона у 2017 році звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

1) 1/2 частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183;

2) частина будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - за рахунок яких відбулось створення приміщення АДРЕСА_3 ) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017, проведеної ТОВ «Контакт-сервіс».

Здійснено поділ даного майна шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, внаслідок чого:

1) визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183;

2) визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - за рахунок яких відбулось створення приміщення АДРЕСА_3 ) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017, проведеної ТОВ «Контакт-сервіс».

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 08.02.2018 було змінено рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 та вирішено: «Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд.судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс» .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд.судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс».

Відповідно до висновку №21/17/Буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс» ступень будівельної готовності незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що за адресою: АДРЕСА_1 складає:

Приміщення №1 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_4 ;

Приміщення №2 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_5 ) - 94%;

Навіс №1 (прибудований до приміщення №1) - 38%;

Навіс №2 (прибудований до приміщення №2) - 43%.

Між тим, незважаючи на визнання за нею права власності на зазначене вище майно, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною їй власністю. Зокрема, відповідач не надає їй дублікати ключів від дверей та навіть не впускає на територію подвір`я. Вона неодноразово особисто зверталась до ОСОБА_2 з проханням надати дублікат ключів, але кожного разу він відмовляв у цьому. Усі її вимоги встановити порядок користування житлом, не чинити їй перешкоди у користуванні власності відповідач ігнорує. Крім того, її письмова вимога до відповідача щодо передачі ключів від вхідних дверей та усунення перешкод у користуванні власністю, залишилась без будь-якого реагування.

Також, для реєстрації права власності на збудовану частину двоповерхового будинку, вона намагалася провести її технічну інвентаризацію, але відповідач умисно ухилився від складання технічного паспорту на житловий будинок. Відповідно до акту від 25.04.2017 техніком ЧООБТІ ОСОБА_6 та інженером ОСОБА_7 , згідно із замовленням №2241о від 21.04.2017, було здійснено вихід на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На місці було встановлено, що: «доступ на територію домоволодіння відсутній (замовник не змогла відчинити хвіртку тому, що був замінений замок)».

У зв`язку із зазначеним вище, вона була змушена звернутись до правоохоронних органів з заявою по факту ненадання доступу до спільної власності.

Довідкою ГУ НП в Черкаській області від 19.11.2019 її було повідомлено про те, що: «В ході проведення подальшої перевірки, було встановлено, що в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин та ОСОБА_1 було пораджено звернутися у приватному зверненні до суду м. Черкаси для вирішення в подальшому питання згідно чинного законодавства».

Таким чином, оскільки відповідач порушує її право власності, зокрема право користуватися належною їй земельною ділянкою та право на житло, самовільно змінив замки на дверях, зайняв весь будинок, на свій розсуд, користується належною і їй частиною домоволодіння та земельною ділянкою, чим порушує її право на проживання, позбавляє її можливості провести технічну інвентаризації та в подальшому зареєструвати право власності на будинок, вона просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні власністю а саме, земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183, будівельними матеріалами, конструктивними елементами, обладнанням і конструкціями, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей, замка (замків) хвірток та приміщення №1 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_6 ) - 61%; приміщення №2 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_5 ) - 94%; навісу №1 (прибудований до приміщення №1) - 38%; навісу №2 (прибудований до приміщення №2) - 43%.

Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 . Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. До того ж, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали (а.с. 32).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надавши до суду письмову заяву від 28.09.2020 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подано.

У судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово у встановленому законом порядку. Письмові пояснення щодо позову не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_2 , який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечувала позивачка.

Враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, між сторонами ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) 26.04.2012 зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 267, який розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2016 (справа № 712/9904/16-ц).

Під час перебування у шлюбі, позивачка, відповідач та ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2012, придбали у рівних частках земельну ділянку, площею 718кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 по справі № 711/1487/17 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

1) 1/2 частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183;

2) частина будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - за рахунок яких відбулось створення приміщення АДРЕСА_3 ) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017р., проведеної ТОВ «Контакт-сервіс».

Здійснено поділ даного майна шляхом визначення розміру ідеальних часток співвласників, внаслідок чого вирішено:

1) визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183;

2) визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - за рахунок яких відбулось створення приміщення АДРЕСА_3 ) ступенем будівельної готовності 94% та навіс №2 (прибудований до приміщення №2) ступенем будівельної готовності 43%, згідно висновку №21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017р., проведеної ТОВ «Контакт-сервіс» (а.с. 13-15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 175066739 від 25.07.2019, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, кадастровий номер - :03:013:0183, площею - 718 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (розмір частки 1/4).

Разом з тим, постановою апеляційного суду Черкаської області від 08.02.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 змінено. «Вирішено: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд.судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс»; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд.судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс». В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 28-30)».

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не допускає позивачку ОСОБА_1 до спільного майна, а саме: земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:013:0183), будівельними матеріалами, конструктивними елементами, обладнанням і конструкціями, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До того ж, 05.11.2019 позивачка ОСОБА_1 зверталася до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області по факту ненадання доступу до спільної власності.

Як вбачається з довідки про результати розгляду за зверненням гр. ОСОБА_1 (ЄО № 59627 від 05.11.2019) від 19.11.2019, - у ході проведення перевірки було встановлено, що у даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин та рекомендовано заявниці звернутися у приватному порядку до суду м. Черкаси для вирішення питання відповідно до чинного законодавства (а.с. 18).

Також, позивачка ОСОБА_1 направляла на адресу відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 письмову вимогу від 10.01.2020 про усунення перешкод у користуванні зазначеною вище власністю, між тим, зазначена вимога залишена без будь-якого реагування (а.с. 19-20).

За таких обставин, на думку суду, між сторонами має місце спір, що виникає із правовідносин щодо захисту права власності, що регулюється главами 28, 29 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Способи захисту визначені Цивільним кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України).

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 (справа №6-951цс),- суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб (позивача в даному випадку), і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ст. 11 ЦК України).

Стаття 12 ЦК України визначає норми щодо здійснення цивільних прав.

За положеннями ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Як передбачено статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За положеннями ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Слід зазначити, що матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та, чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Зокрема, порушення цивільних прав може проявлятися і в протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні (ст. 321 ЦК України); безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника (ст. 387 ЦК України); створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України) тощо.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Отже, у судовому засіданні достовірно встановлено, що цивільні права позивача ОСОБА_1 щодо користування нею нерухомим майном (земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:013:0183), будівельними матеріалами, конструктивними елементами, обладнанням і конструкціями, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), яке перебуває у її власності (розмір частки - 1/4), порушені відповідачем ОСОБА_2 , і які підлягають захисту у судовому порядку в обраний нею спосіб.

Слід зазначити, що під час розгляду справи, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача усунути перешкоди, які він чинить позивачці, як власниці 1/4 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:013:0183), будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані у процесі будівництва незавершеного двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, відповідачем до суду не надано.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме, - земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:013:0183), будівельними матеріалами, конструктивними елементами, обладнанням і конструкціями, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей, замка (замків) хвірток та приміщення №1 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_6 ) - 61%; приміщення №2 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_5 ) - 94%; навісу №1 (прибудований до приміщення №1) - 38%; навісу №2 (прибудований до приміщення №2) - 43%.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція від 28.02.2020), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 11, 12, 13, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 4, 3, 5, 19, 76-84, 133, 141, 258, 259, 263-265, 267, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_7 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_8 ) у користуванні власністю, а саме, - земельною ділянкою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (кадастровий номер :03:013:0183), будівельними матеріалами, конструктивними елементами, обладнанням і конструкціями, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей, замка (замків) хвірток та приміщення №1 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_6 ) - 61%; приміщення №2 житлового будинку на дві сім`ї (квартира АДРЕСА_5 ) - 94%; навісу №1 (прибудований до приміщення №1) - 38%; навісу №2 (прибудований до приміщення №2) - 43%.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_7 ) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_8 ) судовий збір в розмірі 840грн. 80коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 05.10.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька