Справа № 226/1918/20

Справа 226/1918/20
Провадження № 2/226/664/2020
і м е н е м У к р а ї н и
07 жовтня 2020 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (не з`явились),
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є її сином, який зареєстрований в будинку з 01.02.2002 року, але не проживає в ньому без поважних причин з лютого 2014 року, мешкає за невідомою їй адресою в м.Донецьку. Відповідач ОСОБА_4 є колишньою невісткою позивача, зареєстрована у будинку з 08.06.2011 року, але не мешкає у ньому без поважної причини з березня 2013 року. Позивачу відомо що вона проживає у м.Кіровськ Луганської області, але точної адреси вона не знає. У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але жодного разу не виявили бажання проживати за місцем своєї реєстрації, позивач несе всі витрати зі сплати комунальних платежів. Просить суд визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, просила задовольнити їх, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.
Представник позивача ОСОБА_2 підтримала вимоги позивача, просила їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідачів до суду не надходило.
Враховуючи позицію позивача, той факт, що відповідачі двічі належним чином повідомлені про час та місце розгляду стосовно них цивільної справи, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно.
Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку, посвідчений державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори 10.01.2002 року за реєстровим номером 32 та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку, видане державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори 13.07.2020 року за реєстровим номером 309 (а.с. 4, 5, 6, 7)
Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 7949 від 03.08.2020, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач ОСОБА_1 у даному будинку мешкає без реєстрації (а.с.10, 22, 23).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актами від 04.08.2020, складеними представником комітету самоорганізації населення м. Мирноград Велибековим А.Р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але ОСОБА_3 з 2014 року, а ОСОБА_4 з 2013 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 11, 12).
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що з позивачем вони мешкають по сусідству, знає позивача близько 20 років. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є відповідно сином та невісткою позивача. Відповідачів вона знає погано бачила їх декілька разів. Син позивача у 2014 році поїхав мешкати до м.Донецька, а невістка позивача поїхала до Луганської області ще раніше. Коли помер чоловік позивача, то на похованні ОСОБА_3 не було, з того часу їх за місцем реєстрації не бачила. Причина від`їзду їй невідома.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що позивач це її сусідка з 2005 року, мешкають з нею через дорогу. Відповідачів вона знає - це син та невістка позивача, які в будинку не мешкають давно. В кінці жовтня 2012 року ОСОБА_4 народила дівчинку, після цього вона декілька місяців прожила з відповідачем та поїхала до своїх батьків у Луганську область та не повернулась. Відповідач ОСОБА_3 у 2014 році поїхав до мешкати до м.Донецька, та до цього часу не повертався, навіть не приївав на поховання батька.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що принаймні з 2014 року будинок АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не використовується, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку його використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдачів.
Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений 13 жовтня 2020 року.
Суддя Т.О.Коваленко