Єдиний унікальний номер справи 361/2407/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про визнання недійсним електронних торгів з реалізації арештованого майна,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» 2007 року випуску, який на праві приватної власності належить відповідачу.

В травні 2020 року відповідач звернувся до суду із клопотанням, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2020 року шляхом скасування обтяження у вигляді арешту вказаного транспортного засобу. Таке клопотання обґрунтовував тим, що при постановленні ухвали про забезпечення позову судом не враховано, що обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача не існує. Забезпеченням позову порушено майнові права відповідача ОСОБА_2 як переможця електронних торгів, який сплатив кошти за придбання арештованого судом майна. Заходи забезпечення позову є не співмірними із заявленими вимогами. Позивач ставить питання про визнання недійсними прилюдних торгів, що є вимогою немайнового характеру, відтак будь-яких вимог щодо спірного транспортного засобу позивачем заявлено не було.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року в скасуванні заходів забезпечення позову у вищезазначеній справі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне дослідження обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи скаргу вказав, що суд при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника. При постановленні оскаржуваної ухвали судом не було звернуто увагу на те, що вказані заходи забезпечення позову є неспівмірними з пред`явленим позовом, а обґрунтовані підстави для застосування таких заходів забезпечення позову відсутні. При цьому заходи забезпечення позову порушують майнові права переможця електронних торгів. Вважає, що позивачем не обґрунтовано жодних реальних ускладнень для можливості виконання рішення суду. Із наведених підстав просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заходи забезпечення позову скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відмовляючи в скасуванні застосованих по справі заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником правових підстав для такого судового рішення. З такою позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Свою заяву про скасування заходів забезпечення позову заявник обґрунтовував неналежністю та безпідставністю з його точки зору застосування судом заходу забезпечення позову. В той же час такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування таких заходів забезпечення позову, яка була постановлена судом першої інстанції 17 квітня 2020 року. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження. В даній справі ухвала суду від 17 квітня 2020 року, якою було накладено арешт на спірне рухоме майно, відповідачем не оскаржена не було. Натомість в травні 2020 року відповідач звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка за своєю правовою природою не передбачає оскарження застосованого заходу забезпечення, а має обґрунтовувати зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.

В даному випадку жодного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання заяви змінилося в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах, заявником наведено не було. Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення заявник фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні такого арешту, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

Окремо колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на неможливість надання на даній стадії оцінки обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог, що може бути здійснене лише за результатами розгляду таких вимог по суті.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, про те, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення, що і було належним чином встановлено судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції при вирішенні питання саме про застосування забезпечення позову, відтак не обґрунтовують безпідставності відмови у скасуванні вже існуючих заходів забезпечення. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду в даному випадку відсутні.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько