РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 Провадження №2/425/423/20

Справа №425/1457/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря судового засідання Манерової І.В.,

представників позивача Кільяченкової І.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Маслової Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради - позивач, до

ОСОБА_1 - відповідач

про зміну формулювання причини звільнення

та зустрічним позовом ОСОБА_1 - відповідач, до

Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради - позивач,

про стягнення сум, належних працівникові при звільненні та відшкодування моральної шкоди, та ухвалив це рішення про таке:

І. Стислий виклад позицій та заперечень позивача і відповідача за первісним та зустрічним позовом.

1. 21.05.2020 КП «РВУВКГ» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про зміну формулювання причини звільнення відповідача з ч. 3 ст. 38 на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що він не згодний з причиною звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки такої підстави для звільнення як «заборгованість із заробітної плати», яка зазначена у заяві відповідача, не існує.

2.17.06.2020 відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача, у якому заперечував проти його доводів за первісним позовом та просив суд стягнути з позивача вихідну допомогу при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 22941,45 грн., середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги та моральну шкоду в розмірі 20 тис.грн.

Обґрунтування вимог за зустрічним позовом: підстава звільнення відповідача за ч. 3 ст. 38 КЗпП є правомірною, оскільки позивач мав перед ним заборгованість з виплати заробітної плати та відрахування єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ); позивач не виконав зобов`язання виплатити відповідачу вихідну допомогу при звільненні; відповідач поніс моральні страждання у зв`язку із порушенням його трудових прав.

3.08.07.2020 позивач подав до суду відзив на зустрічний позов. Обґрунтування заперечень за зустрічним позовом: умисне ухилення відповідача від проведення атестації для встановлення його професійної придатності; відсутність у позивача заборгованості перед відповідачем із заробітної плати; згода відповідача працювати на умовах, визначених загальними зборами членів трудового колективу 08.01.2019 неповний робочий час та незвернення до Комісії з трудових спорів (далі - КТС) чи суду за захистом своїх трудових прав; наявність на балансовому рахунку позивача розрахункових коштів, які будуть виплачені відповідачу за результатами цього судового розгляду; відсутність доказів завдання відповідачу моральної шкоди.

4.30.07.2020 відповідач подав до суду відзив на первісну позовну заяву, у якому первісний позов не визнав з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

5.04.08.2020 позивач подав до суду заперечення на відзив на первісну позовну заяву. Обґрунтування тотожні позиції позивача, зазначеної у відзиві на зустрічний позов.

6. 05.08.2020 відповідач подав до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Обґрунтування: такі самі як і у відзиві на первісний позов та у зустрічному позові; додатково зазначено, що незвернення відповідача за захистом своїх трудових прав до КТС чи суду не позбавляє його можливості звільнитися на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України; понесення відповідачем моральних страждань через порушення його трудових прав; необґрунтованість тверджень позивача стосовно невиконання відповідачем професійних обов`язків, які не стосуються предмета спору; упереджене ставлення до відповідача з боку керівництва (ініціювання атестацій тощо).

7.19.08.2020 відповідач подав до суду заяву, у якій навів розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, яка становить 32773,50 грн.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.

8.24.07.2020 позивач подав до суду клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , заяви про долучення до матеріалів справи відзиву на зустрічну позовну заяву та документів, що підтверджують повноваження представника позивача. 04.08.2020 - клопотання про витребування у ГУ ДПС у Луганській області довідки про доходи та утримані податки відповідача. 28.09.2020 - заяву про долучення до матеріалів справи копії протоколу загальних зборів КП «ВРУВКГ».

9.09.07.2020 відповідач подав до суду заяву про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, до якої додав документ про сплату судового збору. 30.07.2020 разом із відзивом на первісну позовну заяву - клопотання про витребування доказів у КТС позивача та про залучення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 19.08.2020 - клопотання про залучення свідків та про долучення до матеріалів справи копій листа Первомайського ВДВС та посвідчень КТС.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

10. 01.06.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09.07.2020 суд залишив зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановив відповідачу строк у десять днів для усунення її недоліків.

21.07.2020 суд прийняв до спільного розгляду та об`єднав в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов відповідача, перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання з повідомленням (викликом) сторін.

04.08.2020 суд задовольнив клопотання позивача про виклик свідків, заяву про долучення документів, витребування доказів та залучення свідків. 20.08.2020 суд задовольнив клопотання відповідача про долучення до справи доказів.

11.08.2020 позивач подав до суду витребувані докази.

11.20.08.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

12. 08.09.2000 Комунальне підприємство «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради (далі - позивач) прийняло ОСОБА_1 (далі - відповідач) на роботу на посаду електрогазозварника, що підтверджується копіями наказу про прийняття на роботу, трудової книжки та особової картки відповідача (а.с. 11, 47, 10).

13. 01.10.2015 трудовий колектив позивача затвердив склад КТС та виплату заробітної плати через КТС 1 раз на місяць, що підтверджується копією протоколу загальних зборів трудового колективу від 01.10.2015 (а.с. 230).

14. 23.06.2016 на підставі рішення Господарського суду Луганської області від 12.10.2015 у справі № 913/764/15 відповідно до постанови державної виконавчої служби від 23.06.2016 на розрахункові рахунки позивача накладений арешт, що підтверджується копією акта інспекційного відвідування позивача, показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с. 74-77, 204-206, 220-221).

15. 08.01.2019 трудовий колектив позивача встановив неповний робочий час з 10.01.2019 до 01.07.2019 із нарахуванням заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу, про що відповідач також подав відповідну заяву, що підтверджується копією протоколу загальних зборів трудового колективу від 08.01.2019, заяви відповідача від 09.01.2019 та наказу від (а.с. 14, 16, 17).

16. Виплата заробітної плати у КП «РВУВКГ» з 2015 року здійснювалася один раз на місяць через подання працівниками заяв до КТС та звернення рішень цієї комісії до примусового виконання, що підтверджується копією акта інспекційного відвідування позивача, показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 74-77, 204-206, 220-221).

17. Відповідно до показань свідка ОСОБА_3 , яка працювала на посаді юрисконсульта у позивача з липня 2015 до липня 2016 року, заборгованість із заробітної плати у позивача була, заробітну плату працівники одержували із запізненням (а.с. 220-221).

18. Відповідно до звітів з праці позивача за січень-червень 2020 року та акта інспекційного відвідування позивача від 02.07.2020 у позивача немає заборгованості із заробітної плати (а.с. 15, 143-148, 74-77).

19. Позивач має перед відповідачем заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску з липня 2019 до квітня 2020 року, що підтверджується довідкою ПФУ (а.с. 53-56).

20. Відповідач неодноразово звертався до КТС для стягнення заборгованості із заробітної плати, звернення повністю КТС повністю задовольняла, рішення КТС виконувалися примусово, що підтверджується довідкою щодо звернення відповідача до КТС за період з 01.01.2019 до 20.05.2020, копіями листа Первомайського міського ВДВС та посвідчень КТС, виданих відповідачу з лютого по травень 2020 року (а.с. 174, 183-187).

21. Заробітна плата відповідачу з січня 2019 до травня 2020 виплачувалася 1 раз на місяць, що підтверджується довідкою щодо виплати заробітної плати відповідачу за період з 01.01.2019 до 20.05.2020 (а.с. 175).

22. Відповідач порахував свій середньоденний заробіток у суму 364,15 грн., а позивач - у 431,08 грн. (а.с. 57, 234).

23. 20.05.2020 відповідач подав позивачу заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням позивачем умов колективного та трудового договору, яке полягає у заборгованості із заробітної плати та єдиного соціального внеску.

У цій заяві відповідач просив виплатити йому заборгованість із заробітної плати за фактично відпрацьований час, вихідну допомогу у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану відпустку, що підтверджується копією відповідної заяви відповідача (а.с. 12, 51).

24. 20.05.2020 позивач звільнив відповідача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та наказав бухгалтерії здійснити з ним розрахунки, що підтверджується копією наказу директора КП «РВУВКГ» від 20.05.2020 та трудової книжки відповідача (а.с. 19, 50).

25. У день звільнення позивач виплатив відповідачу розрахункові кошти у сумі 609,17 грн., що підтверджується копією відомості про виплату грошей (а.с. 142).

26. Вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку позивач відповідачу не виплатив, сума вихідної допомоги залишилася на балансовому рахунку позивача в розмірі 27159 грн., що підтверджується копією бухгалтерської довідки за травень 2020 (а.с. 73).

27. Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву посилається на незадовільне виконання відповідачем своїх професійних обов`язків та його умисне ухилення від проведення атестації для встановлення професійної придатності, що підтверджується копіями докладної записки, наказів про проведення атестації, актів атестаційної комісії, службових записок (а.с. 64-72).

28. З 13.04.2020 до 22.04.2020 відповідач перебував на амбулаторному лікуванні з певним діагнозом, що підтверджується довідкою КНП «РЦМЛ» від 28.07.2020 (а.с. 169).

29. Дружина відповідача ОСОБА_7 має інвалідність ІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 170).

V. Норми права, які застосував суд

30. Частина 7 статті 43 Конституції України - право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

31.Кодекс законів про працю України:

Стаття 9 - умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Частина 1 статті 21 - трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частина 1 статті 38 - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Частина 3 статті 38 - працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Стаття 44 - при припиненні трудового договору, зокрема, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина 1 статті 115 - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

32.Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР:

Частина 1 статті 24 - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

33.Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI»:

Пункт 1 частини 2 статті 1 - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

34.Цивільний кодекс України:

Частина 1 статті 1167 - зокрема моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

35.Цивільний процесуальний кодекс України:

Частина 4 статті 263 - при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

36. Постанова КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100:

Пункт 8 - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

37. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 31.10.2012 у справі № 6-120цс12 для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

38. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 821/3514/15-а суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

39. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

40. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

VІ. Мотивована оцінка суду

Щодо первісного позову

41.Суд на підставі належних та достатніх доказів встановив, що позивач систематично порушував законодавство про працю та умови трудового договору.

Зокрема, на порушення ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»:

- позивач виплачував працівникам заробітну плату 1 раз на місяць - це підтверджується копією протоколу загальних зборів трудового колективу від 01.10.2015, довідкою щодо виплати заробітної плати відповідачу, показаннями свідків та не заперечує позивач;

- з 2015 року заробітна плата не сплачується робітникам позивача в належний спосіб, а стягується робітниками в процедурі примусового виконання рішень КТС відділом державної виконавчої служби - це підтверджується актом інспекційного відвідування позивача, довідкою щодо звернення відповідача до КТС позивача, копіями листа Первомайського міського ВДВС та посвідчень КТС, показаннями свідків.

42. Суд вважає, що такі чинники як прийняття рішення трудовим колективом про виплату заробітної плати 1 раз на місяць та накладення арешту на рахунки не скасовують обов`язку позивача виплачувати заробітну плату працівникам відповідно до умов трудового договору і норм трудового законодавства.

43. Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-120цс12, яку суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин, для розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП достатньо одного лише факту порушення законодавства про працю, незалежно від поважності причин такого порушення.

44. Суд вважає, що зазначені у п. 41 цього рішення порушення трудового договору та законодавства про працю позивачем були підставою для розірвання трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з ініціативи працівника - відповідача.

45. Суд встановив, що відповідач мав бажання звільнитися саме за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Суд не може втручатися у це волевиявлення відповідача та змінити підставу його звільнення на ч.1 ст. 38 КЗпП України, оскільки відповідач не мав такого наміру.

46. Диспозиції частин першої та третьої статті 38 КЗпП України передбачають право працівника на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власною ініціативою, якому кореспондує обов`язок власника або уповноваженого органу задовольнити власне бажання працівника та розірвати трудовий договір.

47. Суд відхиляє доводи позивача, відповідно до яких відповідач погоджувався на існуючі умови праці та не звертався за захистом своїх трудових прав до КТС чи суду, тому його звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є правомірним.

Чинне законодавство України не обмежує будь-яким строком право працівника звільнитися за наявності на те підстав за ч. 3 ст. 38 КЗпП та не зобов`язує його попередньо звертатися до органу, який розглядає трудові спори, за захистом своїх прав.

48. Суд відхиляє доводи позивача стосовно ухилення відповідача від проведення атестації для встановлення його професійної придатності, оскільки ця обставина не відноситься до предмета цього спору.

49. Суд також відхиляє доводи позивача, якими він обґрунтовував необхідність звернення до суду, про застосування правової позиції згідно Постанови ВСУ від 31.10.2012 у справі № 6-120цс12, відповідно до якої працедавець не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору за ч. 1 ст. 38 КЗпП.

Обставини справи, у якій винесено цю постанову Верховним Судом України суттєво відрізняються від обставин справи, що розглядається. Зокрема, відповідно до зазначеної постанови працівника, який просив розірвати з ним трудовий договір за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, роботодавець звільнив на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, правовідносини не є подібними.

50. Суд відхиляє надані позивачем докази відсутності заборгованості із заробітної плати - звіти з праці як неналежні, оскільки їх заповнює та подає органу статистики сам позивач як роботодавець.

51. Суд відхиляє як неналежний доказ відсутності заборгованості із заробітної плати акт інспекційного відвідування позивача станом на 02.07.2020, оскільки у ньому відсутні відомості про заборгованість із заробітної плати до дати звільнення відповідача 20.05.2020.

52. Суд відхиляє доводи відповідача стосовно заборгованості позивача із ЄСВ, оскільки така заборгованість свідчить про порушення соціальних, а не трудових прав відповідача, тому не є підставою для розірвання трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

53. Суд відхиляє надані відповідачем докази несвоєчасної виплати заробітної плати - розрахункові листи та квитанції банку (а.с. 231) як неналежні. Розрахункові листи підтверджують нарахування заробітної плати відповідачу в певному місяці в певному розмірі, а квитанції банку свідчать про дату та суму зняття готівки відповідачем зі своєї картки. Однак, ці документи не містять дати зарахування заробітної плати відповідачу на його картковий рахунок.

54. Суд повністю відмовляє позивачу у задоволенні первісного позову, оскільки звільнення відповідача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП повністю відповідає чинному законодавству та підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Щодо зустрічного позову відповідача

а) щодо вихідної допомоги

55. Позивач відповідно до ст. 44 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України був зобов`язаний в день звільнення провести повний розрахунок з відповідачем, але вихідну допомогу при звільненні не виплатив.

На думку суду, підстави для звільнення відповідача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та виплати йому вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку існували та були очевидними для позивача, оскільки позивач розмістив цю вихідну допомогу на своєму балансовому рахунку.

56. Невиплата вихідної допомоги у строк, встановлений ч. 1 ст. 116 КЗпП України, є порушенням трудового законодавства.

57. Відповідач у зустрічній позовній заяві просив стягнути з позивача 22941,45 грн. вихідної допомоги; позивач у бухгалтерській довідці нарахував вихідну допомогу у розмірі 27159 грн., саме ця сума знаходиться на його балансовому рахунку.

58. Суд вважає, що правильний розмір вихідної допомоги порахований позивачем.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що розрахунок допомоги здійснювала бухгалтерія підприємства на підставі первинних документів, а розрахунок відповідача у його позові є неправильним. В свою чергу, відповідач погодився з розрахунком позивача.

59. Відповідно до правової позиції ВС у справі № 821/3514/15-а суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

60. Оскільки позивач порушив право відповідача на виплату вихідної допомоги, та своїми діями визнав суму такої допомоги у розмірі більшому, ніж відповідач простив у зустрічному позові, суд не може обмежити право відповідача та погіршити його становище у порівнянні з тим, яке існувало до звернення до суду.

Тому суд задовольняє вимогу відповідача про стягнення з позивача вихідної допомоги при звільненні в розмірі 27159 грн.

в) щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку

61. Станом на дату ухвалення цього рішення позивач не сплатив відповідачу суму належної йому при звільненні вихідної допомоги.

62. За ч. 1 ст. 117 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 20 ППВСУ від 24.12.1999 № 13 таким днем при непроведенні розрахунку до розгляду справи є день постановлення рішення у справі (див. п. 39 цього рішення) .

63. У зустрічній позовній заяві відповідач зазначив середньоденну заробітну плату у 364,15 гривень.

Представник відповідача надала бухгалтерську довідку про розмір середньоденної заробітної плати відповідача у 431,08 гривень (а.с. 234).

64. Суд здійснив розрахунок середнього заробітку за час затримки шляхом множення середньоденної заробітної плати 431,08 гривень на 95 робочих днів за весь період затримки з 21.05.2020 по 05.10.2020:

431,08 х 95 = 40952,60 гривень.

65. Суд задовольняє вимогу відповідача та стягує з позивача середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги у сумі 40952,60 гривень, оскільки факт затримки підтверджується належними та достатніми доказами, не заперечується позивачем та є підставою відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України для стягнення.

с) щодо відшкодування моральної шкоди

66. У заявах по суті справи відповідач зазначає, що він поніс моральні страждання у зв`язку із порушенням його трудових прав. На підтвердження цього він надав медичну довідку, яка підтверджує його тимчасову непрацездатність з 13.04.2020 до 22.04.2020.

67. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4, зокрема, з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

68. Суд вважає, що відповідач не довів існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням позивача.

Зокрема, відповідач не навів доказів того, що його тимчасова непрацездатність викликана протиправними діями роботодавця, не вказав конкретні дії, якими викликана така шкода. Суд встановив, що відповідач перебував на лікуванні до моменту свого звільнення, що ставить під сумнів спричинення моральної шкоди.

Також, наявність у дружини відповідача інвалідності та необхідності в її лікуванні не свідчать про чпричинення позивачем відповідачу моральної шкоди.

З пояснень відповідача вбачається, що у нього є певні невдоволення поведінкою керівника позивача, які суд не вважає підставами для стягнення моральної шкоди.

69. Суд відмовляє відповідачу у задоволенні вимог про стягнення з позивача моральної шкоди.

VI. Розподіл судових витрат:

70. Оскільки в первісному позові відмовлено, сплачений позивачем судовий збір за звернення з цим позовом залишається за позивачем. В зв`язку з задоволенням зустрічного позову частково, половина сплаченого відповідачем судового збору залишається за відповідачем, а половина стягується з позивача на користь відповідача.

Суд вирішив:

1.Відмовити повністю у задоволенні позову Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради до ОСОБА_1 про зміну формулювання причини звільнення.

2.Задовольнити частково зустрічний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради про стягнення сум, належних працівникові при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

3.Стягнути з Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у сумі 27159,00 гривень (двадцять сім тисяч сто п`ятдесят дев`ять гривень).

4.Стягнути з Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні у сумі 40952,60 гривень (сорок тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

5.Відмовити в зустрічному позові в частині стягнення відшкодування моральної шкоди.

6.Стягнути з Комунального підприємства «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420,40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

7.Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

8.Позивач: Комунальне підприємство «Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Рубіжанської міської ради (місцезнаходження: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Менделєєва, буд. 49; ідентифікаційний код юридичної особи: 32026192)

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської областіМирошникова О.Ш.