Дата документу 01.04.2020 Справа № 335/6959/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №335/6959/17

Провадження №22-ц/807/1026/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року в складі судді Рибалко Н.І. в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 07.02.2006, розмір якої станом на 10.05.2017 складає 11 885,51 грн, із яких: 1 979,38 грн - тіло кредиту, 967,05 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 896,91 грн - пеня, а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 542,17 грн - штраф (процентна складова), та судові витрати в розмірі 1 600 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 979,89 грн, а також судовий збір у розмірі 266,52 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах справи міститься заява позичальника, підписана відповідачем, якою визначено базову відсоткову ставку - 3% в місяць. Оскільки матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору сторонами, отримання коштів відповідачем, банк має право на нарахування та отримання неустойки внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ізч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою (пеня та штрафи), тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено судом, що 07 лютого 2006 року ОСОБА_1 підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т.1 а.с.10, т.2 а.с.13-14).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

На підтвердження своїх вимог, до заяви банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (т.1 а.с.11-26).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 лютого 2006 року, станом на 31 травня 2015 року, складає 11 885,51 грн, із яких: 1 979,38 грн - тіло кредиту, 967,05 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 896,91 грн - пеня, 1 042,17 грн - штрафи (500 грн - фіксована частина, 542,17 грн - процентна складова).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, а також нарахування неустойки (пені та штрафів), крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Вказані Довідка та Витяг з Умов не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Надані Умови та Правила надання банківських послуг, а також Довідка, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Доводи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року № 14-131цс19, оскільки відповідач не оспорював укладання договору, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору, не заслуговують на увагу, оскільки в зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про недоведеність банком саме змісту всіх умов кредитного договору, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом із тим, суд першої інстанції вирішуючи спір, не звернув уваги, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 сторонами визначено базову відсоткову ставку по кредиту в розмірі 3% із розрахунку 360 днів на рік (т.1 а.с.10/зворот, т.2 а.с.14).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що ОСОБА_1 підписано 07 лютого 2006 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, якою встановлено базову процентну ставку за користування кредитними коштами.

Отже, фактичні обставини справи спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності умов договору щодо розміру процентної ставки.

Крім того, із змісту заяви про приєднання до Умов вбачається, що ОСОБА_1 отримав картку НОМЕР_1 із строком дії картки 07.02.2009 року (т.1 а.с.10/зворот, т.2 а.с.13-14).

Відповідно до довідки, наданої банком вбачається, що ОСОБА_1 згідно із кредитним договором від 07.02.2006 отримав картки № НОМЕР_1 із датою відкриття 07.02.2006 та терміном дії - 02/13 та № НОМЕР_2 із датою відкриття 28.01.2013 та терміном дії - 01/17 (т.1 а.с.233).

Факт користування кредитними картками підтверджуються випискою з особового рахунку ОСОБА_1 , з якої також вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та сплачував суми на погашення кредиту (т.1 а.с.173-190, 216-232).

Виходячи із розрахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банком нараховано процентів за ставкою 3% в місяць або 36% на рік: за період з 01.03.2006 року по 31.03.2015 року включно в сумі 70,43 грн, за період з 01.04.2015 року по 10.05.2017 року в сумі 1033,29 грн (т.2 а.с.11-12).

Разом із тим, нарахування банком позичальнику за вищезазначеним договором відсотків після закінчення строку дії договору - 31.01.2017 року є безпідставним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12.

Таким чином, вирішуючи питання про розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, що підлягають стягненню, суд апеляційної інстанції погоджується із нарахованими банком процентами за період з 01.03.2006 року по 31.03.2015 року включно в сумі 70,43 грн..

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано апеляційному суду в порядку ст.. 43 ЦПК України пояснення щодо розміру заборгованості за договором ( т.2 а.с.11- 14).

Вказані пояснення можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі як докази, передбачені ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

З урахуванням наданої в поясненнях АТ КБ «ПРИВАТБАНК» формули для нарахування процентів за користування кредитом із розрахунку 36% річних, за період з 01.04.2015 року по 31.01.2017 року (строк дії картки) (672 календарних дні) відсотки за користування кредитними коштами складають 805,68 грн.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню складає 876,11 грн.

Разом із тим, оскільки у заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, матеріали справи не містять доказів того, що сторони досягли згоди з цього питання, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначав про пропуск АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності для звернення до суду, оскільки він не користувався кредитними коштами з 2008 року.

Такі заперечення не відповідають матеріалам справи, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором здійснено 29 липня 2015 року шляхом автоматичного списання коштів, що погоджено сторонами в підписаній ОСОБА_1 заяві позичальника від 07.02.2006 року, із вказаними позовними вимогами банк звернувся до суду 12 червня 2017 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 979,89 грн, колегією суддів не переглядається, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржується в цій частині.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 876,11 грн.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення неустойки (пені та штрафів) рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України зміні підлягає стягнутий судом першої інстанції з відповідача розмір судового збору з 266,52 грн до 384 грн.

Окрім того, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сплачений банком судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в сумі 253,57 грн (а.с.252).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором в розмірі 876,11 грн (вісімсот сімдесят шість гривень 11 копійок).

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2019 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 7 896,91 грн, а також штрафів в розмірі 1 042,17 грн (500 грн - фіксована частина, 542,17 грн - процентна складова) - залишити без змін.

Змінити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () з 266,52 грн (двохсот шістдесяти шести гривень 52 копійок) до 384 грн (трьохсот вісімдесяти чотирьох гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» () сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 253,57 грн (двісті п`ятдесят три гривні 57 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанову складено 01 квітня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова