Справа № 732/259/20
Провадження 2/732/249/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді - Лиманської М.В., в присутності секретаря Бруй І.В., за участі позивачки - ОСОБА_1 , представника позивачки - адвоката Навродського О.В., відповідача - ОСОБА_2 , його представника - адвоката Сергієнка А.М., представника відповідача - Ходика Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2020 року представник позивачки адвокат Навродський О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру на надання правової допомоги серії КВ № 402142 від 28 серпня 2019 року, звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 15235,17 грн. та моральної шкоди у розмірі 50076,00 гривень. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, в т.ч. витрати на проведення оцінки вартості моральної шкоди в розмірі 4173,0 грн., та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 липня 2019 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Шевролет Лачеті" д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Чкалова та 1-го Травня у м. Городня Чернігівської області, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до Городнянської центральної районної лікарні, де знаходилась на стаціонарному лікуванні. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вчиненого 31.07.2019 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці було завдано матеріальної шкоди. Так, було пошкоджене майно позивачки, а саме велосипед, одяг та взуття. Внаслідок отриманих травм позивачка була змушена проходити курс лікування стаціонарно, а потім амбулаторно, купувала ліки та проходила оплатні медичні обстеження. Окрім матеріальної шкоди позивачка також зазнала втрат немайнового характеру, а саме в неї знизились фізична активність, рівень самооцінки та впевненості у собі, оскільки вона була змушена тривалий час відстоювати свої права, витрачати особистий час та гроші для проходження медичних обстежень та проведення дослідження визначення моральної шкоди.

Ухвалою судді від 30 квітня 2020 року відкрито провадження у справі.

До початку судового розгляду, на стадії підготовчого провадження представник позивачки подав уточнену позовну заяву, просив стягнути на користь позивачки завдану матеріальну та моральну шкоду солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія», як страховика цивільної відповідальності ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивачка та її представник зменшили уточнені позовні вимоги на суму 3788,10 грн., в решті - підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Пояснили, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдана матеріальна шкода, яка складається з вартості пошкодженого внаслідок ДТП майна позивачки: велосипеда, одягу, взуття; вартості медичного обстеження, ліків і лікарських засобів; вартості пального, придбаного для проїзду позивачки в м.Чернігів та Київ, вартості дослідження з визначення розміру моральної шкоди; витрат на правову допомогу. Також підтримали заявлені вимоги про стягнення на користь позивачки 50 000,0 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково, на суму 3000,0 грн., яку відповідач ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження добровільно сплатив як компенсацію завданої його діями позивачці моральної шкоди. В решті заявлених до нього вимог просили відмовити з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, завдану в результаті експлуатації його автомобіля, була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія». Вважають, що позовні вимоги в частині заявленої до відшкодування моральної шкоди не відповідають критеріям розумності та виваженості.

Представник відповідача ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, на суму 4507,31 грн., яку ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» на стадії підготовчого провадження за наслідками розслідування страхового випадку добровільно сплатило як страхове відшкодування завданої позивачці в результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди. На думку представника відповідача, заявлені вимоги тільки частково підтверджені належними доказами. На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхової виплати, здійсненої на користь позивачки, увійшло в тому числі відшкодування моральної шкоди, яка визначена відповідачем у розмірі 5% від підтвердженого документально розміру матеріальної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Суд, заслухавши в судовому засіданні учасників справи, допитавши свідка, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, визначившись з нормами права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов наступного висновку.

Письмовими доказами справи підтверджено, що 31 липня 2019 року, о 08 год. 45 хв., у м. Городня по вул. Чкалова відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , та при здійсненні повороту ліворуч на вул. 1-го Травня (головна дорога) не надав перевагу у русі велосипедисту - позивачці, внаслідок чого здійснив на неї наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 43 від 09 серпня 2019 року віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (а.с.20-21).

Постановою Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 19 вересня 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 31 липня 2019 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.(а.с.23)

Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні 31 липня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 340,0 грн. (а.с.13)

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно приписів ст.24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ 5229650) встановлено, що він укладений 02.12.2018 між ОСОБА_2 та ПрАТ „СК Гарантія".

Отже, виходячи з наведених вище норм закону, уточнені позовні вимоги пред`явлені до належних відповідачів, оскільки доказами справи підтверджено, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , належить відповідачу ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільну відповідальність в ПрАТ «СК Гарантія».

Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (станом на момент страхового випадку) передбачено межі ліміту відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну 50000,0 грн., а за шкоду, завдану здоров`ю потерпілого - 100000,0 грн.

Вирішуючи питання про порядок та розмір відшкодування, суд враховує наступне.

Стороною позивача заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідачів завданої ОСОБА_2 шкоди.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Отже, вимога позивачки про солідарне стягнення з відповідачів завданої в результаті ДТП шкоди не грунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Представник позивачки в судовому засіданні просив стягнути з відповідачів шкоду, завдану пошкодженням велосипеда в сумі 4500,00 грн. На підтвердження вартості велосипеда стороною позивача надано товарний чек №5 від 24.08.2019 року на придбання нового велосипеда. Водночас з висновку товарознавчого дослідження №4264 від 15 липня 2020 року встановлено, що середня вартість велосипеда ММВЗ становить 1384,29 грн. (а.с. 163) Суд приймає до уваги вказаний висновок товарознавчого дослідження, згідно якого врахований стан колісного транспортного засобу з урахуванням його зношеності на момент ДТП.

Також позивачкою надані товарні чеки №16 від 16.07.2019 року на придбання одягу на загальну суму 1100,0 грн. та № 4 від 17.07.2019 року на придбання взуття на суму 1550,0 грн. (а.с.47)

Як встановлено судом, шкода, завдана пошкодженням велосипеда на суму 1384,29 грн. та одягу на суму 1100,0 грн., відшкодована ПрАТ „СК Гарантія" у складі виплаченої суми страхового відшкодування. (а.с.210-213) Заявлена позивачкою до відшкодування вартість взуття відповідачем ПрАТ „СК Гарантія" не виплачена.

Суд погоджується з позицією сторони відповідача - ПрАТ „СК Гарантія", який вважає, що факт пошкодження та розмір шкоди, завданої пошкодженням взуття, належними достовірними доказами по справі не підтверджені.

Вимоги на придбання паливно-мастильних матеріалів суд також вважає необгрунтованими та відхиляє, оскільки чеки на придбання пального підтверджують лише факт придбання цього пального, але достовірно не підтверджують зв`язок цих витрат із дорожньо-транспортною пригодою.

За змістом ч. 1 ст. 1195 ЦК фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, посилене харчування, сторонній догляд.

Виходячи з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

З епікризу № 2707 з історії хвороби КНП "Городнянська ЦРЛ" встановлено, що ОСОБА_1 з 31.07.2019 року по 05.08.2019 року знаходилася на лікуванні в неврологічному відділенні вказаної лікарні з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. ДТП 31.07.2019 року, о 09.18 год., збита машиною, впала з велосипеда, вдарилась правою частиною голови та гомілки об асфальт. (а.с.16).

Позивачкою до матеріалів справи надано копії фіскальних чеків на придбання нею ліків.

Проте, доводи сторони позивача про розмір матеріальних збитків, завданих позивачці внаслідок понесених витрат на лікування, не у повній мірі підтверджується відповідними належними доказами. Випискою з історії хвороби №2707 засвідчено перелік призначених та отриманих позивачкою ліків під час стаціонарного лікування в медичній установі.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, суд вважає, що слід врахувати лише ті витрати, в яких медичні засоби, вказані у фіскальних чеках, узгоджуються з призначеними лікарями препаратами для лікування ушкоджень здоров`я, отриманих внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 . Загальна сума таких витрат, підтверджених документально, складає 1926,29 грн. (фіскальні чеки: від 01.08.2019 року на суму 543,25 грн.; від 01.08.2019 року на суму 600,00 грн., від 01.08.2019 року на суму 135,57 грн.; від 02.08.2019 року на суму 131,62 грн.; від 31.07.2019 року на суму 12,90 грн.; від 03.08.2019 року на суму 20,45 грн.; від 03.08.2019 року на суму 149,55 грн.; від 31.07.2019 року на суму 294,61 грн.; від 01.08.2019 року на суму 38,68 грн.; (а.с. 49-52). Саме ці витрати в загальній сумі 1926,29 грн. на придбання ліків та проходження медичного обстеження узгоджуються з листком лікарських призначень, а також строком перебування на лікуванні внаслідок травм, отриманих від ДТП, з 31.07.2019 року по 05.08.2019 року, який зазначений у випісці-епікрізі № 2707. (а.с. 16).

Кошти на придбання інших засобів не підлягають відшкодуванню, оскільки дані про їх призначення відсутні. Витрати на медичні послуги ТОВ „Профімед" в сумі 300,0 грн., а також на медичні препарати в сумі 49,90 грн., 409,0 грн., 1378,10 грн., 324,34 грн. здійснені поза межами призначень та за межами періоду лікування, не можуть бути відшкодовані, оскільки необхідність понесення цих витрат має бути підтверджено належними доказами, в тому числі, медичними висновками, призначенням лікарів, тощо. Суду таких доказів не надано.

Сплата благодійного внеску в сумі 100,0 грн. на рахунок лікувального закладу є добровільним платежем, а отже також не підлягає відшкодуванню в якості матеріальної шкоди.

Також не підлягають відшкодуванню витрати в сумі 4173,0 грн., понесені позивачкою на оплату експертизи моральної шкоди, оскільки вони об`єктивно не були необхідними витратами, пов`язаними з дорожньо-транспортною пригодою.

З наданих до справи представником відповідача ПрАТ „СТ Гарантія" платіжних доручень №№ 1035, 1036 від 24 липня 2020 року на суму 2023,02 грн. та на суму 2484,29 грн. встановлено, що позивачці після її звернення без зволікань перераховано страхове відшкодування у загальній сумі 4507,31 грн. Позивачка в судовому засіданні підтвердила факт отримання нею вказаної суми грошових коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди, завданої здоров`ю та майну позивачки, яка підтверджена документально, повністю покривається лімітом страхової відповідальності та виплачена відповідачем ПрАТ „СТ Гарантія".

В той же час, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд враховує, що ПрАТ „СТ Гарантія" сплатило позивачці на відшкодування моральної шкоди 123,10 грн. Відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи добровільно сплачені позивачці 3000,0 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням факту добровільної сплати відповідачами моральної шкоди в загальній сумі 3123,10 грн., суд дійшов висновку, що на відшкодування моральної шкоди, стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягає 5000,0 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачкою сплачений судовий збір у сумі 1682,0 грн. Витрати на правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, склали 13350,0 грн. Сума заявлених позовних вимог після їх зменшення у судовому засіданні дорівнює 65696,07 грн. (15235,17грн.-3788,10грн.+50076,0грн.+4173,0 грн.). Враховуючи коефіціент задоволених вимог - 0,07, до стягнення підлягає 117,60 грн. в повернення сплаченого судового збору та 934,50 грн. в повернення витрат на послуги адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 4, 5, 17, 264, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,0 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, 934,50 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу та 117,60 грн. в повернення сплаченого при зверненні до суду судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складання повного тексту рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 08.10.2020 року.

Суддя М.В. Лиманська