ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 квітня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10894/19

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/505/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - КП «Деснянське» Чернігівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 січня 2020 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 27.01.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позову посилались на те, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є опікуном над сином - ОСОБА_2 , оскільки він є інвалідом 1 групи.

Поверхом вище над квартирою позивачів знаходиться квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_3 , з вини якого 19.07.2019 сталось залиття квартири позивачів, що підтверджується актом про залиття квартири.

В позові посилаються, вартість за надані послуги Дільниці з обслуговування житлового фонду №2 КП «Деснянське» ЧМР склала 157,00 грн, експертного дослідження проведеного фірмою «Еталон» - 1498,00 грн, згідно висновку спеціаліста експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 3083,00 грн.

У зв`язку з залиттям квартири завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, безвідповідальністю відповідача, негативних переживань, мають почуття образи та обурення, погіршився стан здоров`я, порушено звичайний спосіб життя, негативні зміни в побуті.

Залиття квартири негативно вплинуло на здоров`я ОСОБА_2 , який є недієздатним та хворіє на астму. У зв`язку з залиттям квартири у нього підвищився ризик загострення хвороби та погіршився стан здоров`я, тому було здійснено витрати на придбання ліків на загальну суму 1373,54 грн.

Враховуючи уточнену позовну заяву у позові просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4738 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн, завданої внаслідок залиття квартири. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , опікуном якого є ОСОБА_1 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1373,54 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн, завданої внаслідок залиття квартири.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4713, 37 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , 1000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 322, 73 грн.

В обґрунтування задоволення позову частково суд послався на те, що відповідачем не доведено той факт, що шкоду заподіяно не з його вини, тому є підстави для стягнення з нього шкоди. Разом з тим, відмовлено у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_2 1373,54 грн у відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на ліки, оскільки позивачем не доведено, що залиття квартири призвело до погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , внаслідок чого виникла необхідність у придбанні медичних препаратів. Крім того, виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, тривалості вимушених змін у житті, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів по 1000 грн на кожного у відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2020 в повному обсязі, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги рішення суду ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

У скарзі заявник посилається на те, що висновок суду про те, що затоплення квартири позивачів сталося з вини відповідача спростовується актом комісії, де про вину відповідача не сказано жодного слова. Висновки комісії не відповідають дійсності, оскільки в акті не вказано, на якій відстані після корінного вентеля знаходиться місце протікання труби.

Обстеження квартири позивачів проводилось без участі ОСОБА_3 , оскільки його ні комісія, ні позивачі не поставили до відома та не запросили 19.07.2019 до квартири АДРЕСА_3 на предмет її обстеження.

ОСОБА_3 зазначає, що його вина у затопленні квартири позивачів відсутня, при цьому посилається на недбале будівництво та проведення труб водопостачання з порушенням норм ДБН, та посилається на те, що під час огляду приміщення ванної кімнати відповідача працівниками КП «Деснянське» ЧМР жодних протікань не було виявлено, тільки після того як слюсар провів по внутрішньому оздобленню під облицювальною плиткою стіни біля труби з гарячою водою, яка утоплена у внутрішнє оздоблення стіни, то відчув вологу на штукатурці, у зв`язку з чим відповідач перекрив воду та максимально швидко усунув наслідки протікання шляхом заміни відповідних труб холодної та гарячої води.

Крім того, заявник у скарзі посилається, що влітку 2018 року квартиру позивачів було залито внаслідок бракованої деталі лічильника, який у квартирі відповідача встановило ТОВ «Факел К» яке відшкодувало шкоду. ОСОБА_3 зазначає, що після залиття квартири у 2018 році позивач ОСОБА_1 ремонтні роботи по усуненню наслідків підтоплення не проводила і вже влітку 2019 року видала їх за нові плями.

В обґрунтування скасування судового рішення в частині моральної шкоди заявник посилається на недоведеність та необґрунтованості таких позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2020 залишити без змін. Вважає, що позивачами доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, разом з тим відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 (а.с. 23, 24).

З посвідчення виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова вбачається, що ОСОБА_1 призначена опікуном над сином ОСОБА_2 (а.с.10), який має першу групу інвалідності з дитинства (а.с. 9).

Власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_3 , що визнавалось під час розгляду справи у суді першої інстанції, та квартира відповідача розташована над квартирою, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З Акту про залиття від 19.07.2019 складеного Дільницею обслуговування житлового фонду № 2 КП «Деснянське» ЧМР вбачається, що під час обстеження ванної кімнати квартири АДРЕСА_1 , було виявлено мокрі плями на стелі площею до 1 м.кв. Під час обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_3 ) було виявлено, що в ванній кімнаті на системі гарячого водопостачання виявлена теча труби. Причиною є пошкодження труби на системі гарячого водопостачання в ванній кімнаті після коренного вентеля. В акті зазначено, що ОСОБА_3 від підпису в акті відмовився, так як в квартирі не був (а.с. 11).

За складення вказаного Акту залиття позивачем ОСОБА_1 було сплачено 132,37 грн, що підтверджується квитанцією від 30.07.2019 (а.с. 12).

12.08.2019 висновком спеціаліста С-9121 експертного будівельного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 було встановлено, що дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої внутрішньому оздобленню квартири АДРЕСА_1 внаслідок її залиття становить 3083 грн (а.с. 16-22).

За складення експертного висновку позивачем ОСОБА_1 було сплачено 1498 грн, що підтверджується квитанцією № 22 від 07.08.2019 (а.с. 13).

Матеріали справи містять копії квитанцій на придбання ліків на суму 10373,54 грн (а.с. 14-15).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено той факт, що шкоду заподіяно не з його вини, тому є підстави для стягнення з нього шкоди. Разом з тим, відмовлено у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_2 1373,54 грн у відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на ліки, оскільки позивачем не доведено, що залиття квартири призвело до погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , внаслідок чого виникла необхідність у придбанні медичних препаратів. Крім того, виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, тривалості вимушених змін у житті, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів по 1000 грн на кожного у відшкодування моральної шкоди.

З висновком суду першої інстанції про стягнення матеріальної та моральної шкоди погоджується суд апеляційної інстанції.

Рішення суду в частині не задоволених позовних вимог не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до Акту про залиття від 19.07.2019 складеного Дільницею обслуговування житлового фонду № 2 КП «Деснянське» ЧМР вбачається, що під час обстеження ванної кімнати квартири АДРЕСА_1 , було виявлено мокрі плями на стелі площею до 1 м.кв. Під час обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_3 ) було виявлено, що в ванній кімнаті на системі гарячого водопостачання виявлена теча труби. Причиною є пошкодження труби на системі гарячого водопостачання в ванній кімнаті після коренного вентеля. В акті зазначено, що ОСОБА_3 від підпису в акті відмовився, так як в квартирі не був (а.с. 11).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Доводи апеляційної скарги, що Акт про залиття від 19.07.2019 не є належним та допустимим доказом у справі, не є підставою для скасування рішення суду про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди, оскільки акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

За таких обставин, встановивши, що позивач довела розмір завданої, як матеріальної так і моральної шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта, обставини місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції у оскаржуваній частині рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до 3, 4 ст. 67 ЦК України опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має першу групу інвалідності з дитинства (а.с. 9), та опікуном над ним призначена його мати ОСОБА_1 (а.с. 10).

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення на користь недієздатного ОСОБА_2 моральну шкоду, при тому, що його опікуном визнано його матір, та паралельно позивача у справі - ОСОБА_1 , яка згідно закону вживає заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

З врахуванням викладеного, третій абзац рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , 1000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, слід виключити, та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , завданої внаслідок залиття квартири з 1000 грн до 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 січня 2020 року змінити збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди з 1000 грн до 2000 грн, виключивши з його резолютивної частини абзац 3: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_1 , 1000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 07.04.2020.

Головуючий Судді :