справа № 489/1643/19 провадження №2/489/157/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави

встановив:

В березні 2019 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Subaru, модель Outback 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить відповідачу на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № R5В від 24.05.2012, шляхом продажу автомобіля на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу майна.

Мотивуючи позов тим, що 24.05.2012 між ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R5В від 24.05.2012, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 235000, 00 грн. на придбання автомобіля марки Subaru, модель Outback 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_1 . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24.05.2012 між банком та позичальником укладений договір застави, предметом якого є автомобіля марки Subaru, модель Outback 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 23.05.2012.

22.01.2018 між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладені договір про відступлення права вимоги за грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220118нв та договір про відступлення прав вимоги за договорами застави № 220118аз.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, однак ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала. Внаслідок чого, станом 22.01.2018 утворилася заборгованість в сумі 207317,78 грн. Однак, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору Банк звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, який було задоволено рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2018, але це рішення до теперішнього часу не виконано.

Позивачем в ході проведення заходів стягнення боргу встановлено, що позичальник всупереч нормам чинного законодавства та договору застави, не погоджуючи дії з банком чи позивачем здійснив продаж предмета застави іншій особі ОСОБА_1 . Вважає, що реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена без припинення обтяжень та без згоди заставодержателя, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення. Також вказує, що в даному випадку відповідач не є добросовісним набувачем, оскільки набула право власності на предмет застави з обтяженням. Крім того, Законом України «Про заставу» передбачено збереження права застави незалежно від того, чи знала особа, яка одержала це майно, про таке право.

Відтак, для відповідача ОСОБА_1 зберегло силу обтяження рухомого майна, а ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» як правонаступник ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № R5В від 24.05.2012, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

У відзиві на позовну заяву, який було подано до суду 15.01.2020, відповідач ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала, що вона є добросовісним набувачем спірного автомобіля. Автомобіль нею було придбано за відплатним договором купівлі-продажу, укладеного безпосередньо в центрі ДАІ 4805. Для укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 надала до центру ДАІ 4805 усі необхідні для реалізації документи, в т.ч. згоду отриману від ПАТ «ВТБ «Банк». Також, вказала, що жодних зобов`язань між нею та банком не було, а тому твердження позивача в позовній заяві, що відповідач належно не виконала свої зобов`язання, є безпідставними. З посиланнями позивача на судову практику не погоджується, так як вона не була позичальником, а судові рішення стосуються саме осіб, які брали грошові кошти на придбання заставного майна.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 27.03.2020 на 09:00 годину, сторони та третя особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представником позивача надано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та її представник також подали заяви та посили здійснити розгляд справи за їх відсутності та вирішити спір з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

Третя особа причину неявки до суду не повідомила та пояснень на позовну заяву не надала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та вирішити спір на підставі наявних письмових доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

У відповідності з частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.05.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № R5В, за яким банк надав останній кредит в сумі 235000,00 грн. для придбання автомобіля, а ОСОБА_2 , в свою чергу, зобов`язалася сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути його до 24.05.2019.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24.05.2012 між банком та позичальником укладений нотаріально посвідчений договір застави. Відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки Subaru, модель Outback 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить заставодавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕР ДАІ м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 23.05.2012.

Відомостей про реєстрацію даного обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позивач не надав, зробивши в позові лише посилання на реєстрацію такого обтяження за № 36186891 від 24.05.2012.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, однак ОСОБА_2 взятих зобов`язань не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, що стало підставою звернення ПАТ «ВТБ Банк» до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № R5В від 24.05.2012.

Заочним рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2018 по цивільній справі № 487/4831/17 вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 180440,24 грн., яка складається із: 163928,61 грн. боргу за кредитом з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних; 8871,75 грн. боргу за процентами з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних; 7639,88 грн. пені.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що вказане рішення не переглядалося.

Даних про відкриття виконавчого провадження та стан виконання виконавчого листа, виданого відповідно наведеного судового рішення, позивачем не надано.

Відповідно до умов договору застави зміст обтяження полягає в тому, що боржник має право розпоряджатися (в т.ч. відчужувати) предметом застави лише за згодою обтяжувача.

Згідно змісту позовної заяви ОСОБА_2 відчужила предмет застави ОСОБА_1 .

Із відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 26.06.2019 № 31/14-2068 вбачається, що автомобіль марки Subaru, модель Outback 2.5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , з 29.07.2015 перереєстрований на ОСОБА_1

Регіональний сервісний центр у своїй відповіді також вказв, що надання копії матеріалів, що були підставами проведення реєстраційних операцій не уявляється можливим, так як вони знищені по закінченю строку зберігання.

Як слідує з відзиву на позовну заяву, на момент вчинення вказаних дій відповідач про наявність обтяження на придбаний нею автомобіль даних, як від попереднього власника так і працівників сервісного центру, не отримувала.

22.01.2018 між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія» «Укрфінанс Груп», в тому числі, права вимоги за кредитним договором № R5В від 24.05.2012.

22.01.2018 між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія» «Укрфінанс Груп» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги за договором застави №220118аз, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», усі права заставодержателя за договором застави, укладеним в забезпечення виконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, предметом застави за яким є автомобіль.

У зв`язку із укладення цього договору до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрації змін) внесені зміни, а саме 01.02.2018 змінено обтяжувача з ВАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».

Із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.06.2018 по цивільній справі № 487/4831/17 здійснено заміну позивача ПАТ «ВТБ Банк» на нового кредитора ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».

Вирішуючи спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до статей 574, 576, 585, 586 ЦК України та статей 4, 16, 17 Закону України «Про заставу» застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 593 ЦК України та статті 28 Закону України «Про заставу» передбачено, що право застави припиняється уразі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації (примусового продажу) предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави; 5) при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно статей 9, 10 Закону України Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статей 512, 514, 516 - 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги); 2)правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з обставин справи та наведених вище положень закону, вбачається, що дійсно позивач, як новий кредитор набув право вимоги за кредитним договором № № R5В від 24.05.2012 та договором застави від 24.05.2012.

Між тим, звертаючись до суду, позивачем не надано належних доказів того, що право вимоги до відповідача за договором застави, на момент його передачі було дійсним, а відповідно зареєстроване обтяження зберегло силу для нового власника рухомого майна, що є предметом обтяження. Зокрема не було доведено факт відчуження боржником в 2015 році предмету обтяження без згоди заставодержателя, який на той час було ПАТ «ВТБ Банк».

Вказані обставини та факт безперешкодної офіційної перереєстрації предмету обтяження на нового власника, про що вказала відповідач в своєму відзиві, ставлять під сумнів доводи позивача про дійсність отриманої від первісного кредитора вимоги за договором застави, та вказують на те що такі доводи мають характер припущень, оскільки вони не підтвердженні належними доказами.

Це при тому, що позивач, як новий кредитом, на момент відступлення прав вимог, мав можливість перевірити наявність заставного майна у боржника, та відповідно висунути первісному кредитору з приводу цього свої претензії та з`ясувати обставини за яких відбувалася реалізації автомобіля.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Статтями 23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Аналіз наведених вище положень закону вказує на те, що право на звернення стягнення на предмет обтяження виникає у заставодержателя у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою.

При зверненні до суду позивачем наведено доводи того, що боржником зобов`язання за кредитним договором невиконане, заборгованість не погашена, проте, доказів, які б підтверджували вказані доводи не надано. Позивачем лише надано заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2018, роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень про стягнення заборгованості по кредитному договору з позичальника ОСОБА_2 , а також судом в вказаного Реєстру встановлено про звернення в травні 2018 року ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» до суду із заявою про заміну сторони позивача у справі, яка задоволена ухвалою суду від 08.06.2018. При цьому, будь-яких доказів про відкриття виконавчого провадження, його стан, розмір заборгованості, вжитті виконавцем заходи позивачем не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з недоведеністю наявності підстав для звернення стягнення на предмет обтяження.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Звіринецька, 63;

відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 27.03.2020.

Суддя І.В.Коваленко