Провадження № 2/638/1498/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТAНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_2 три проценти річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 357622 грн 31 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2002 року, 03.11.2008 року, 12.06.2013 року, 06.02.2017 року задоволено позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, відповідні рішення знаходяться на виконанні у виконавчій службі, боржник до цього часу не виконав рішення суду, а відтак позивач просить стягнути суми боргу з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку, відповідач причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.04.2002 року позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 176582 грн 88 коп. задоволені та 04.09.2002 року відкрито виконавче провадження державною виконавчої службою Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.11.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 відсотків річних з неповернутої суми боргу за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 120694,41 грн задоволені та 03.03.2009 року відкрито виконавче провадження №2-4076/08. 12.06.2013 року постановлено заочне рішення про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних з неповернутої суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 136004,36 грн та 04.03.2014 року відкрито виконавче провадження №42349005 та №42349763. 06.02.2017 року рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова вирішено стягнути зі ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 три процента річних з неповернутої суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 423231,06 грн та постановами державного виконавця від 19.06.2019 року відкрито виконавчі провадження №59380158 та №59380344.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до частини 1 наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Тобто, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Отже, оскільки, судові рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконані, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3 % процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання.

Суд приймає як належний, допустимий, достовірний та достатній доказ наданий позивачем розрахунок суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за період з серпня 2016 року по вересень 2019 року та погоджується із сумою визначеною позивачем.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83,95, 141, 263-264, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів- задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 357622 (триста п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять дві) грн 31 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 4 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Головуючий