ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/6705/19 Головуючий суддя І інстанції Григор`єв Б. П.
Провадження № 22-ц/818/1661/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року, ухвалене в складі головуючого судді Григор`єва Б.П., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

22 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1998 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вони з донькою ОСОБА_3 зареєстровані і фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час їх шлюб розірваний. Перебуваючи з відповідачем у шлюбі вона довгий час не працювала, займалась домашнім господарством і доглядом за дітьми. Після припинення шлюбних відносин вона почала працювати та влаштувалась на роботу з мінімальним заробітком. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач протягом деякого часу надавав належну допомогу сім`ї щомісячними грошовими коштами у сумі 8 тисяч грн. продуктами харчування, але останнім часом його допомога є незначною. Їй відомо, що колишній чоловік працює приватним підприємців, має дохід та може сплачувати аліменти на утримання дітей.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 4000,00 грн. та на користь неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття

У письмовому відзиві ОСОБА_2 проти позову заперечував. На обґрунтування вказав, що він за власною ініціативою постійно сплачує аліменти. З липня 2019 року дійсно змінився розмір грошового утримання, який він сплачує на дітей, він став складати 61 % прожиткового мінімуму на доньку та 47 % на сина, разом це сума 2000,00 грн. на місяць. Крім того він регулярно здійснює купівлю всього необхідного для дітей, від продуктів харчування до речей та предметів. Таким чином свій батьківський обов`язок по утриманню дітей він повністю виконує. Фактично позивачка просить стягнути аліменти на її утримання та щоб утримувати свого співмешканця, від чого він відмовляється.

Вказав, що заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки такий спосіб застосовується до осіб, які не мають постійного заробітку. Він має постійне місце роботи і постійний заробіток в ТОВ «Автостимул» де працює на посаді інструктора з практичного керування водінням з 04.05.2017 року та має постійний заробіток. Разом з цим він займався підприємницькою діяльністю, але з весни 2019 року вона припинена. Крім того він страждає на цукровий діабет 2 типу середньої тяжкості у зв`язку з чим потребує лікування. На його утриманні знаходиться непрацездатний батько - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також потребує матеріального фінансування і допомоги. Згодний був на сплату аліментів в розмірі 1/3 частки із заробітної плати під контролем органу опіки та посилався на необхідність вжити заходив реагування щодо зловживання позивачкою процесуальними правами.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1109 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 786,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення змінити та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти у сумі 8000 грн. на місяць, оскільки ним не було доведено, що він має значні особисті матеріальні потреби.

Зазначила, що ухвалене судом рішення наведеним законом вимогам не відповідає, зокрема, у мотивувальній його частині судом не наведені наявні у справі і досліджені судом під час розгляду справи надані письмові докази, а саме інформація з Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області про те, що 25-26 липня 2019 року непрацездатним батьком відповідача ОСОБА_5 , який за твердженням відповідача перебуває на його утриманні, було придбано у власність транспортні засоби іноземного виробництва; наданий Витяг з державного реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців з якого вбачається, що на час подання позову та весь час розгляду справи відповідач здійснював підприємницьку діяльність з приводу вантажних перевезень, що свідчить про наявність у останнього інших доходів, окрім мінімальної заробітної плати. Поряд з цим, долученим до матеріалів справи доказам судом не надано жодної оцінки, у тому числі не наведено мотивів їх відхилення.

Вказала, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення її позовних вимог судом без належної оцінки прийнято до уваги лише докази, надані відповідачем. Зокрема, суд не звернув уваги на недостовірну інформацію з боку відповідача про припинення підприємницької діяльності, фактично діяльність була припинена лише 04.12.2019 року, тобто безпосередньо перед ухваленням рішення суду.

Зазначила, що посилаючись у мотивувальній частині на наявність у відповідача хвороби - цукрового діабету, суд не звернув уваги на відсутність будь-яких доказів витрачання коштів на її лікування. Між іншим, саме на не встановлення судом доказів на підтвердження постійних витрат на лікування звернув увагу Верховний Суд, скасовуючи рішення у справі аналогічної категорії за № 461/4936/16, існують державні програми безоплатного відпуску ліків особам, які страждають на цукровий діабет.

У судовому засіданні 12 грудня 2019 року на запит її представника відповідач пояснив, що він щомісячно витрачає на утримання їх спільного сина кошти у розмірі 4000 грн., однак не надав жодних доказів походження цих коштів, зважаючи на його заробітну плату у 4200 грн., яка нібито є єдиним доходом.

У письмовому відзиві ОСОБА_2 просить рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вказав, що незважаючи на постановлене рішення суду він у добровільному порядку постійно виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дітей. Позивачка не задоволена тим, що у зв`язку із зміною його матеріального становища вона з липня 2019 року стала отримувати меншу суму аліментів, яку не витрачає на потреби дітей. Проте сума, яку він фактично надає дітям не є меншою від встановленої судом. Окрім цього, він регулярно здійснює купівлю всього необхідного для дітей, від продуктів харчування до речей та предметів.

Доводи про те, що на час подання позову він рахувався як ФОП, не можуть бути підставою для врахування обставин, які змінились під час слухання справи в суді на протязі 4-х місяців. Даний факт лише підтверджує джерело доходів, з яких він раніше сплачував більшу суму аліментів.

Вказав, що раніше, коли займався підприємницькою діяльністю, у нього були збереження, які вже закінчились і саме їх витрачав на дітей. Згодом надходження грошей припинилось у зв`язку з об`єктивними обставинами тяжкості ведення бізнесу, тому в цей час позивачка отримує меншу частину грошима, але в тому ж об`ємі він купує продукти харчування та одяг дітям, обмежуючи себе в придбанні необхідних ліків.

Зазначив, що надана апелянтом постанова Верховного Суду від 31.10.2018 в якості підстави для оскарження рішення суду 1-ї інстанції не може бути прийнята до уваги колегією суддів, оскільки наведені в ній факти не є аналогічними цій справі, не стосуються обставин цієї справи, ґрунтуються на стягненні аліментів не в твердій грошовій сумі, а у твердій частці від заробітку.

Вказав, що підстави позову про стягнення аліментів є штучно створеними, оскільки ґрунтується лише на бажанні позивачки жити за чужий рахунок і отримувати, як і раніше, до серпня 2019 року, 8 000 гривень на місяць, що в цей час є неможливим для нього. При цьому отримуючи по 8000 гривень на місяць регулярно, позивачка навмисно накопичила заборгованість по комунальним платежам, не сплачуючи за дітей необхідних сум. Головне, що позивачкою ігнорується припис ст. 180 СК України, відповідно до якої обов`язок утримувати дітей існує не тільки у батька, а й у матері, яка в даному випадку не бажає працювати, хоча є працездатною особою, без обмежень у працевлаштуванні, а надана нею довідка з місця роботи викликає об`єктивні сумніви в її достовірності, поза як може свідчити про фіктивність у зв`язку з несплатою податків.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний надавати допомогу на утримання дітей відповідно до норм чинного сімейного законодавства, існує обов`язок обох батьків утримувати дітей та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов`язань не має.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027,00 грн., з 01 липня - 2118,00 грн., з 01 грудня - 2218,00 грн., тобто розмір аліментів на одну дитину, визначений у частці від доходу платника аліментів не може бути меншим з 01 січня 2019 року 1013,50 грн., з 01 липня 1059,00 грн., з 01 грудня 1109,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі з 23.05.1998 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року шлюб між сторонами розірваний.

У період шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданими свідоцтвами про народження.

Згідно довідки № 78 від 11.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 є учнем 11-Б класу ХЗОШ № 78 (а.с.14).

З копії довідки №130/01-52/11 липня 2019 року, ОСОБА_3 відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 146 Харківської міської ради» з 03.09.2018 року (а.с.15).

Відповідно до наказу № 2-19 від 10.07.2019 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_6 з 11.07.2019 р. на посаду продавця оптики та аксесуарів (а.с.16).

Згідно довідки ТОВ «Автостимул» ОСОБА_2 працює в ТОВ «Автостимул» на посаді інструктора з практичного керування водіння з 04.05.2017 року. Загальна сума доходу за період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року становить 35100,00 грн. (а.с.25)

З копії консультативного висновку Міжнародної мережі медичних центрів «Он клінік» від 25.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 страждає на сахарний діабет, середньої тяжкості (а.с.26).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, зазначено, що батьком відповідача є ОСОБА_5 (а.с.27). Також суду надано копію посвідчення ОСОБА_5 , що йому призначено пенсію за вислугою років (а.с.29).

Згідно наданих відповідачем роздруківок з АТ «Приват банк» вбачається перерахування ОСОБА_7 грошових коштів. Також надані квитанції про купівлю продуктів харчування, квитків на катання на атракціонах.

Позивач ОСОБА_1 передала в оренду ОСОБА_8 з 22.01.2018 по 30.07.2018 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Розмір щомісячної плати становить 5200,00 грн. (а.с.69,70).

Згідно довідки у ФОП ОСОБА_2 чистий дохід за період серпень-листопад 2019 року відсутній.

ОСОБА_1 надані квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 за січень-березень 2019 року, травень 2019 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, позивачем було обрано спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Доводи щодо можливості батька або матері надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте такі доводи, безумовно, перевіряються та враховується судом при визначенні розміру аліментів, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки по утриманні дітей.

ОСОБА_1 в порушення процесуальних вимоги ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України суду не надала доказів того, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі більшому, ніж визначено судом. Доводи скарги про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн. відповідними доказами у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України не підтверджено.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1109 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття,та вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

При визначенні розміру аліментів суд згідно ст. 182 СК України враховував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наразі мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину прирівнюється до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року становить для кожного з дітей у віці більше 6 років - 2027 гривень на місяць.

З огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню дітей є рівним, у справі не встановлено, що позивачка вимушено обмежена в цьому питанні, а доводи скарги про збільшення присудженого розміру аліментів до заявленого 8000 грн. належними і допустимими доказами не обґрунтований, колегія суддів доводи скарги з цих підстав відхиляє і не знаходить законних підстав для задоволення скарги.

Посилання у апеляційній скарзі на правовий висновок Верховного суду у справі № 461/4936/16 від 31.10.2018, колегією суддів не враховуються, оскільки обставини, щодо яких надано оцінку судом касаційної інстанції відрізняються від обставин цієї справи.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач має інший дохід окрім офіційного, чи інші джерела доходу, ніж вказані у надану ним до відзиву довідку про заробітну плату, за своїм змістом є лише припущенням, які відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє.

Доводи скарги про те, що відповідач мав неофіційний дохід, який дозволяв йому вчасно і у повному розмірі сплачувати вказаний у позовній заяві розмір 8000 грн. аліменти належними і допустимими доказами не підтверджені. Посилання на те, що надані письмові докази, а саме інформацію з Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області про те, що 25-26 липня 2019 року непрацездатним батьком відповідача ОСОБА_5 , який за твердженням відповідача перебуває на його утриманні, було придбано у власність транспортні засоби іноземного виробництва; наданий Витяг з державного реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців з якого вбачається, що на час подання позову та весь час розгляду справи відповідач здійснював підприємницьку діяльність з приводу вантажних перевезень, що свідчить про наявність у останнього інших доходів, окрім мінімальної заробітної плати, не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України і тому колегія суддів їх також відхиляє.

Висновки суду першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачка зберігає право повторного звернення до суду з аналогічним позовом у разі збільшення доходів відповідача.

За відсутності на даний час таких доказів колегія суддів не вбачає порушення прав дитини, оскільки розмір аліментів, визначений судом, є більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Судом першої інстанції також було роз`яснено позивачеві її право на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.