КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5047/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у складі судді Саламон О.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 з позовом, у якому просить стягнути неустойку у розмірі ста відсотків від суми заборгованості, яка виникла з неналежної сплати аліментів, з урахуванням інфляційного знецінення, у розмірі 48 856 грн. 12 коп., які складаються: з заборгованості по аліментах, яка виникла в період з 08 жовтня 2010 року по 29 липня 2014 року в сумі 20 377 грн. 27 коп.; інфляційних втрат та 3 % річних, які були нараховані на борг зі сплати аліментів в період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2019 року в сумі 28 478 грн. 85 коп.

В обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, що з 1995 року по 2008 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , 1996 року народження.

Вказала, що рішенням Деснянського районного суду від 18 травня 2011 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки у період з 08 жовтня 2010 року по 29 липня 2014 року. Проте ОСОБА_3 ухилявся від утримання дитини, яка нині повнолітня, заборгованість не погашає.

З урахуванням уточнень до позову, ОСОБА_2 просить стягнути неустойку у розмірі 1% заборгованості за кожен день прострочення, у сумі 20 377грн.27коп. що становить 100% від суми заборгованості, як передбачено ч. 1 ст. 196 СК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляюсь в задоволенні позову, судом першої інстанції було неправомірно обмежено права позивача на справедливий суд.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що ст. 196 СК України встановлює граничний розмір неустойки (пені), яка може бути стягнута з боржника, не прийняв до уваги очевидний факт того, що розмір неустойки, враховуючи загальний час прострочення (більше 5 років), вочевидь більша за 20 77 грн. 27 коп.

Також, суд не взяв до уваги правову природу пені, її завдання і цілі, що вона має подвійну правову природу, до настання строку виконання зобов`язання пеня є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних наслідків порушення зобов`язання.

Вказала, що відповідачем протягом довго часу не сплачуються аліменти, не виконуються рішення судів, за якими з нього уже стягувалась пеня, що також судом першої інстанції проігноровано, чим порушено засади сімейного та цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на її необґрунтованість і безпідставність, вимоги викладені в ній не відповідають чинному законодавству.

Вказано, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_5 у невиконанні судових рішень за якими з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) на загальну суму 37 252 грн. 91 коп.

Заслухавши ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що з 1995 року по 2008 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у липні 2014року набула повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду від 18 травня 2011 року з відповідача постановлено стягувати аліменти на утримання доньки.

Загальний період стягнення становить з 08 жовтня 2010 року до повноліття (по 29 липня 2014 року).

Тобто, за рішенням суду від про стягнення аліментів відповідач зобов`язаний сплачувати їх регулярно та в повному обсязі.

Довідкою - розрахунком заборгованості по сплаті аліментів за період з вересня 2013 року по березень 2015 року підтверджується, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачував аліменти, заборгованість по сплаті аліментів станом на 26 липня 2019 року складає 20 377 грн. 27 коп. (а.с.5).

Убачається, що судами неодноразово розглядалися спори щодо аліментних зобов`язань. Позивач тричі зверталася до суду з приводу стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

Так, Деснянським районним судом м. Києва постановлені рішення від 29 березня 2011 року (виконавчий лист 2 - 2658/11 від 11.05.2011 про стягнення пені 29 481,60 грн.), від 16 липня 2012 року (виконавчий лист 2 - 4543/12 від 27.02.2012 про стягнення пені 3 971,13 грн. ), від 31 серпня 2012 року (виконавчий лист 2 - 3242/12 від 04.10.2012 про стягнення пені 3800,24 грн.). Виконавчі листи за рішеннями пред`явлені до виконання у Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві - зведене виконавче провадження № 35798675.

Крім того, встановлено, що позивач зверталася до суду з позовом про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату заборгованості й рішенням Деснянського районного суду м. Києва 20 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що для виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-4543 від 27.02.2012р. у відповідача вилучено для реалізації транспортний засіб, оцінка якого становить суму більшу, ніж стягувана сума за даним виконавчим листом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутня вина відповідача у невиконанні судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийняти постановах від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зі справи убачається, що 07 серпня 2012 року державним виконавцем у порядку примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 було вилучений автомобіль Mersedes Bens 100 D, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку про незалежну оцінку транспортного засобу, копію якого надано відповідачу супровідним листом за підписом заступника начальника ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві від 17.10.2012 року вартість вилученого автомобіля встановлено у розмірі 32 350 грн.

Однак, виконавчою службою не було здійснено зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 з урахуванням грошових коштів, що відповідають вартості автомобіля, оскільки автомобіль не повернуто відповідачу, а ця обставина впливає на правильність відповідних нарахувань.

При цьому, колегія суддів враховує й долучений до справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого за заявою ОСОБА_3 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про порушення кримінальної справи за ст.356 КК України щодо невстановленої слідством особи, яка 07.08.2012 року самовільно вилучила належний відповідача автомобіль марки Мерседес,д.н.з НОМЕР_1 (а.с.136).

За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини відповідача у невиконанні судових рішень, остільки позивачем не підтверджено позовні вимоги належними та допустимими доказами, які б свідчили у безспірному порядку щодо наявності вини відповідача за тривале невиконання зобов`язання.

Крім того, загальний період стягнення аліментів становив з 08 жовтня 2010 року по 29 липня 2014 року, а згідно довідки ВДВС заборгованість по сплаті аліментів за період з вересня 2013 року по березень 2015 року, при цьому позивач, долучаючи довідку - розрахунок, не зазначає період, за який просить нарахувати пеню, не надає повний розрахунок, з урахуванням сплачених аліментних зобов`язань та з урахуванням зведеного виконавчого провадження № 35798675 щодо стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

При цьому, колегія суддів враховує також і дані долученого розрахунку заборгованості в суді апеляційної інстанції, згідно яких щомісячні нарахування проведено, починаючи з червня 2012 року, в той час як станом на вказану дату зазначено сукупний розмір заборгованості - 9 824 грн. 54 коп. Проте вказана сума боргу не конкретизована, не вказано з яких платежів вона складається, в той час як згідно судових рішень з боржника стягувалася пеня за певні періоди.

Згідно інформації, що міститься у долученому до справи звіті при здійсненні відрахування та виплати, складеному управлінням освіти Деснянської РДА в м. Києві (а.с.138), з урахуванням відповідних відрахувань з доходів ОСОБА_3 , станом на 01.11.2013 року залишок заборгованості по аліментах становить 10 515 грн. 06 коп.

Проте згідно розрахунку заборгованості, складеному державним виконавцем, станом на 01.11.2013року заборгованість ОСОБА_3 визначена у сумі 13 010 грн. 49 коп. (а.с.133).

Отже, мають місце розбіжності у сумі заборгованості по аліментах та неконкретизовано період їх нарахувань, а також наявність обставин, якими встановлено факт вилучення у боржника рухомого майна з метою погашення боргу та відсутності доказів його як реалізації так і повернення власнику.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги, що суд не звернув уваги на те, що ст. 196 СК України встановлює граничний розмір неустойки (пені), яка може бути стягнута з боржника, не прийняв до уваги очевидний факт того, що розмір неустойки, враховуючи загальний час прострочення (більше 5 років), вочевидь більша за 20 77 грн. 27 коп., колегія суддів відхиляє, оскільки ці твердження зводяться до незгоди з рішенням суду в цілому.

Враховуючи наведене, колегія суддів, вважає, що інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу загальних законодавчих ініціатив щодо стимулювання боржника виконувати обов`язки зі сплати аліментів, не стосуються предмету доказування по конкретній справі та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: