КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про визнання правочинів недійсними, повернення майна, переданого за недійсними правочинами, визнання недобросовісним набувачем та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, згідно з яким, враховуючи останні уточнення до позовних вимог, просила:

- визнати недійсною довіреність від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченої 09.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. за реєстровим номером 19393;

- визнати недійсними наступні договори дарування нерухомого майна, укладені ОСОБА_6 від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В.: договір дарування квартири АДРЕСА_1 за реєстровим № 652 від 15.06.2013 року; договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 за реєстровим № 740 від 15.06.2013 року; договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 за реєстровим № 743 від 15.06.2013 року; договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 за реєстровим № 746 від 16.06.2013 року; договір дарування 6/100 частки квартири АДРЕСА_5 за реєстровим № 749 від 16.06.2013 року; договір дарування 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_6 за реєстровим № 811 від 28.06.2013 року; договір дарування 1/2 частки земельної ділянки АДРЕСА_6 за реєстровим № 814 від 28.06.2013 року;

- повернути їй передане за такими недійсними правочинами нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 ; 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ; 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ; 1/3 частку квартири АДРЕСА_4 ; 6/100 частки квартири АДРЕСА_5 ; 1/2 частку житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_6 ; 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :04:004:0786;

- визнати ОСОБА_3 недобросовісним набувачем переліченого вище майна, відчуженого за недійсними правочинами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_1 та 13.09.2011 року заведена спадкова справа. Станом на 2013 рік позивачу на праві особистої приватної та спільної власності подружжя, яке було набуто під час шлюбу та залишилось після смерті її чоловіка, належало вказане нерухоме майно. Позивач зазначила, що з 19 травня по 11 червня 2013 року вона перебувала на лікуванні у санаторії «Шаян» Закарпатської області Хустського району, після повернення з якого дізналася, що свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя були передані нотаріусом відповідачу. Наприкінці серпня 2013 року позивачу стало відомо, що належне їй майно було безоплатно відчужено ОСОБА_6 на користь відповідача поза волею позивача - на підставі довіреності, посвідченої 09.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П. за реєстровим номером 19393, бланк ВСК 036439, яка позивачем не видавалася, а тому на її думку є недійсною.

При цьому, як зазначала позивач, що під час кримінального провадження з`ясовано, що відповідно до наявного у справах нотаріуса другого примірника за реєстровим номером 19393 від 09.11.2005 року з відміткою про використання бланку ВСК 036439, приватним нотаріусом Федоришиним О.П. посвідчувалася довіреність на інше ім`я.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково: встановлено нікчемність довіреності від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 за реєстровим номером 19393, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П., визнано недійсними правочини, укладені від імені ОСОБА_4 . ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та повернуто ОСОБА_4 нерухоме майно. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т. 4, а.с. 108-113).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02.03.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року залишено без змін (т. 5,а.с. 44-48).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02.03.2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 5, а.с. 191-195).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним Олегом Петровичем 09 листопада 2005 року за реєстрованим номером 19393.

Визнано недійсними наступні договори дарування нерухомого майна, укладені ОСОБА_6 від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 , нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталією Володимирівною:

- договір дарування квартири АДРЕСА_1 за реєстровим номером 652 від 01 червня 2013 року;

- договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 за реєстровим номером 740 від 15 червня 2013 року;

- договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 за реєстровим номером 743 від 15 червня 2013 року;

- договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 за реєстровим номером 746 від 16 червня 2013 року;

- договір дарування 6/100 частин квартири АДРЕСА_5 за реєстровим номером 749 від 16 червня 2013 року;

- договір дарування 1/2 частини житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_6 за реєстровим номером 811 від 28 червня 2013 року;

- договір дарування 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :04:004:0786, за реєстровим номером 814 від 28 червня 2013 року.

Повернуто ОСОБА_4 наступне нерухоме майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 ;

- 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 ;

- 6/100 частин квартири АДРЕСА_5 ;

- 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_6 ;

- 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :04:004:0786.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недобросовісним набувачем.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про визнання права власності.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3 897 грн. 60 коп. судового збору та 23 415 грн. витрат на правничу допомогу (т. 2, а.с. 125-131).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норма процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити у повному обсязі.

При цьому, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неприпустимість використання судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, а також на безпідставну відмову у задоволенні його клопотання про призначення судової технічної експертизи документа - спеціального бланку нотаріального документу серії ВСК 036439, використаного ОСОБА_5 09.11.2005 року при посвідченні довіреності (т. 7, а.с. 139-150).

Ухвалою від 06.03.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 7, а.с. 159-161).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (т. 7, а.с. 207, 208).

Представники позивача у судовому засідання щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрнутованість.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, тривалий розгляд справи, а також те, що стороною відповідача надавалися пояснення по суті апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та її чоловіку - ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності у рівних частинах належало, зокрема, наступне майно: квартира АДРЕСА_1 ;12/100 частки квартири АДРЕСА_5 ;квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_2 ;житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_6 ;земельна ділянка АДРЕСА_6 із кадастровим номером: :04:004:0786;1/3 частка квартири АДРЕСА_4 на праві приватизації належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.07.1998 року відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району міста Києва згідно з розпорядженням № 1355 від 27.07.1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_1 помер (т .1 а.с. 10).

29.09.2011 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їх частку спадкового майна та свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя (т. 2 а.с. 9).

08.10.2011 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належного їй спадкового майна та просила видати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя (т. 2 а.с. 50).

28.03.2013 року приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. на підставі заяви ОСОБА_10 , який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої від 27.03.2012 року, видано свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_4 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - квартири під АДРЕСА_7 за реєстровим № 110 (т. 2 а.с. 165, 166, 173).

21.05.2013 року приватним нотаріусом КМНО Сікуцьким О.А. на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину квартири АДРЕСА_8 за реєстраційним № 1202 та на 1/2 частину від 12/100 частин квартири АДРЕСА_5 за реєстраційним № 1206.

22.05.2013 року приватним нотаріусом КМНО Сікуцьким О.А. на ім`я ОСОБА_4 видані: свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 за реєстраційним № 1213 (т. 2 а.с. 260); на 1 / 2 частину житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_6 за реєстровим № 1217 (т. 2 а.с. 272).

10.06.2013 року приватним нотаріусом КМНО Сікуцьким О.А. на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_6 , кадастровий номер :04:004:0786, за реєстровим № 1459 (т. 2 а.с. 455).

12.06.2013 року ОСОБА_4 були скасовані всі довіреності видані на ім`я ОСОБА_3 та інших осіб, на ім`я яких вони були видані (т. 3 а.с. 50).

На звернення позивача ОСОБА_4 щодо видачі дублікатів свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, приватним нотаріусом КМНО Сікуцьким О.А. було відмовлено з огляду на наявність оригіналів вказаних свідоцтв у ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 14-15).

Крім того, у вказаний період приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Н.В. були посвідчені договори дарування, за якими дарувальником виступала ОСОБА_4 , а обдаровуваним - ОСОБА_3 , а саме:

- 01.06.2013 року - договір дарування квартири АДРЕСА_1 за реєстровим № 652 (т. 1 а.с. 62-64);

- 15.06.2013 року - договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 за реєстровим № 740 (т. 1 а.с. 65-67);

- 15.06.2013 року - договір дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 за реєстровим № 743 (т. 1 а.с. 68-70);

- 16.06.2013 року - договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_4 за реєстровим № 746 (т. 1 а.с. 71-73);

- 16.06.2013 року - договір дарування 6/100 частки квартири АДРЕСА_5 за реєстровим № 749 (т. 1 а.с. 74-76).

- 28.06.2013 року - договір дарування 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_6 за реєстровим № 811 (т. 1 а.с. 77-79).

28.06.2013 року - договір дарування 1 / 2 частки земельної ділянки АДРЕСА_6 за реєстровим № 814 (т. 1 а.с. 80-82).

Також, як вбачається, за вказаними правочинами від імені дарувальника ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 09.11.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоришиним О.П., реєстровий № 19393, діяла ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 122, 123).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що ним не видавалося жодної Довіреності на ім`я ОСОБА_6 .

При цьому, на підтвердження вказаних обставин позивач посилався на наступні докази в їх сукупності: лист від ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України за вих. № 01-10/11966 від 25.12.2014 року; витяг з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 23.12.2014 року за № 88552705; оригінал довіреності від імені ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_13 , посвідченої 09.11.2005 року приватним нотаріусом КМНО Федоришиним О.П. за реєстровим номером 19393 на нотаріальному бланку ВСК № 036439; реєстр нотаріальних дій, вчинених приватним нотаріусом Федоришиним О.П. за період з жовтня по листопад 2005 року; санаторно-курортна книжка позивача.

Так, ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, і які полягають у тому, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третіх особі.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Також, згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У відповідності до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту листа старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Перощука О.І. від 13.11.2014 р. № 53/13-3982, останній надав потерпілій ОСОБА_4 належним чином завірені копії документів та докази з кримінального провадження № 0007384 від 31.05.2013 року, а саме копії: ухвали суду при виїмку другого примірника довіреності за реєстровим номером 19393 від 09.11.2005 року; реєстру для реєстрації нотаріальних дій за жовтень - листопад 2005 року, що містить інформацію про нотаріальну дію за номером 19393; другого примірнику довіреності за реєстровим номером 19393 від 09.11.2005 року; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру гр. ОСОБА_13 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_5 .

Відповідно до даних з витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Федоришина О.П. за жовтень-листопад 2005 року, 09.11.2005 року за реєстровим № 19393 на бланку ВСК № 036439 була посвідчена довіреність, за якою ОСОБА_12 уповноважила ОСОБА_13 бути її представником при вчиненні певних юридичних дій. Реєстр прошитий та скріплений печаткою Міністерства юстиції України (т. 1 а.с. 167-171).

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, у змісті реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Федоришина О.П. за жовтень-листопад 2005 року відсутні відомості про вчинення нотаріальної дії з посвідчення довіреності від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 .

За інформацією, яка міститься у повному витязі з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 23.12.2014 року № 88552705, бланк ВСК № 036439 було отримано приватним нотаріусом Федоришиним О.П. 02.11.2005 та витрачено ним 09.11.2005. Код витрачання бланка: 7- Довіреність (т. 3 а.с. 87, 88).

Крім того, як вбачається, судом першої інстанції досліджувалися копії двох примірників довіреності від імені ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_13 , посвідченої 09.11.2005 року приватним нотаріусом КМНО Федоришиним О.П. за реєстровим номером 19393 (т. 1 а.с. 172, 177) - перший примірник на нотаріальному бланку ВСК № 036439, другий з відміткою про використання цього бланку - за результатами чого встановлено, що учасниками такої нотаріальної дії за реєстровим № 19393, під час якої було використано нотаріальний бланк ВСК № 036439 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Довіреність видана без встановлення строку її дії. Як свідчать матеріали справи оригінал вказаної довіреності надавався суду для огляду свідком ОСОБА_13 (т. 4 а.с. 33).

Разом з тим, у нотаріальній справі щодо посвідчення довіреності (нотаріус Федоришин О.П.) відсутній другий примірник довіреності № 19393, виданий ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 .

При цьому, оригіналу довіреності, на підставі якої від імені дарувальника діяла ОСОБА_6 , для його огляду в судовому засіданні суду першої інстанції надано не було.

У свою чергу, відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на 09.11.2005 року) усі вчинені нотаріальні дії реєструються в реєстрах нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на 09.11.2005 року) документи, в яких викладено зміст угод, що посвідчуються в нотаріальному порядку, подаються нотаріусу, який вчиняє нотаріальні дії, не менш ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах приватного нотаріуса.

Отже, враховуючи, що бланк ВСК № 036439 є унікальним та виготовляється лише в одному екземплярі, а також те, що, в силу вимог Закону України "Про нотаріат", запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є безпосереднім доказом вчинення нотаріальної дії, суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, дійшов обгрунтованого висновку про те, що нотаріальна дія з видачі довіреності від імені позивача на ім`я ОСОБА_6 за реєстровим № 19393 з використанням нотаріального бланку ВСК № 036439 приватним нотаріусом Федоришиним О.П. 09.11.2005 року не вчинялася.

Вказані обставини щодо неможливості видачі ОСОБА_4 довіреності 09.11.2005 року та її нотаріального посвідчення цього дня у м. Києві також підтверджуються й наявною в матеріалах справи санаторно-курортною книжкою, з якої вбачається факт перебування 09.11.2005 року позивача на лікуванні у санаторії «Хмільник» Вінницької області.

Більш того, оскільки стороною відповідача не було надано для огляду оригінал оспорюваної довіреності, суд першої інстанції цілком обгрунтовано не взяв до уваги у якості достовірного доказу копії з копій довіреності від 09.11. 2005 року, виданої ОСОБА_6 від імені позивача, завірених приватним нотаріусом Іващенко Н.В.

Також, слід зазначити, що відповідно до п. 4 глави 4 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, чинного на момент посвідчення договорів дарування - червень 2013 року, перевірка повноважень представників осіб за довіреністю або за законом здійснюється за довіреністю або документом, що підтверджує повноваження законного представника.

Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат», а також перевіряє його дієздатність та обсяг наданих йому повноважень.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат» встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Доводи апелянта щодо безпідставності відмови судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи документа - спеціального бланку нотаріального документа, серія ВСК 036439, використаного нотаріусом Федоришиним О.П. 09.11.2005 року при посвідченні довіреності від імені ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_13 за реєстровим № 19393, колегія суддів відхиляє, адже виходячи з того, що предметом позову ОСОБА_4 є, зокрема, визнання недійсною довіреності, виданої від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), встановлення дійсності чи відповідності бланку, на якому видано довіреність на ім`я ОСОБА_13 , наявності у її тексті виправлень, підчисток, тощо, дата її виготовлення, авторів підписів, часу проставлення підписів, справжності бланку тощо, не є обставинами, що мають значення для справи та не входять до предмету доказування.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на те, що з`ясування законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, яке не припинено, судом у зазначеній справі призвело до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду даної справи, оскільки під час розгляду даної цивільної справи суд першої інстанції не вирішував питання законності/незаконності проведення слідчих, інших процесуальних дій, які б могли тим чи іншим чином встановлювати факти та мати значення у такому кримінальному провадженні.

Тобто, оскаржуване судове рішення, у тому числі, висновки суду за результатами оцінки ним доказів, не можуть впливати на процес самостійної оцінки доказів у кримінальному провадженні, яка здійснюється слідчим, прокурором, слідчим суддею на підставі безпосереднього дослідження доказів.

Натомість, учасники кримінального провадження жодним чином не обмежуються оскаржуваним рішенням у даній справі у реалізації їхніх процесуальних прав, наданих у межах кримінального провадження (брати участь у дослідженні та оцінці доказів в рамках такого провадження, заявляти з приводу поданих доказів заперечення, клопотання - в тому числі про визнання недопустимими доказів, оспорювати правомірність відповідних процесуальних рішень/дій, оскаржувати такі рішення, дії, а також бездіяльність).

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним одностороннього правочину (довіреності) та недійсності двосторонніх правочинів (договорів дарування), укладених на підставі недійсної довіреності.

Також суд, у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, належно вирішив питання розподілу судових витрат.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення судом нарадчої кімнати при ухваленні оскаржуваного рішення, то такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про визнання правочинів недійсними, повернення майна, переданого за недійсними правочинами, визнання недобросовісним набувачем та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іващенко Наталія Володимирівна про визнання права власності - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська