Справа № 464/649/20
пр.№ 2/464/629/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира також належить її синові. У квартирі прописана дружина сина ОСОБА_2 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.12.2019 шлюб між її сином та відповідачем розірвано. З липня 2019 року відповідач не проживає за адресою прописки. Відповідач протягом тривалого часу не приходить до спірної квартири, її місце проживання їй невідоме. Відтак просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 06.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно із ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У цій квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 .

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі більше шести місяців, що підтверджено актами комісії ОСББ «Вашингтон 4а» від 22.07.2019, 21.08.2019, 02.10.2019, 13.11.2019, 21.01.2020.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

З 19.04.2019 року ОСОБА_2 постійно зареєстрована у спірній квартирі за згодою власника і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Таким чином, на період проживання у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання набула особистого сервітуту, що полягав у праві користування квартирою, що за адресою: АДРЕСА_1 Такий сервітут є тимчасовим.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт реєстрації шлюбу у поєднанні з фактом добровільного вселення відповідача до квартири позивача, то факт припинення сімейних відносин тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту, оскільки особа, що проживає у квартирі, що належить іншій особі втратила статус члена сім`ї власника.

Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26 грудня 2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2 спільним побутом із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі пункту 4 частини першої, частини другої статті 406 ЦК України.

Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном.

Таким чином, беручи до уваги зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий Борачок М.В.