Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01.10.2020 Справа №607/12369/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М., за участю секретаря с/з - Мостовської І.В., позивача - ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.06.2017 р. по 30.11.2017 р. - в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 1777 грн.; за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 1860 грн.; за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 1860 грн.; за період з 01.07.2018 по 30.11.2018 - в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 1944 грн., за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 - в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 2027 грн.; за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 2027 грн.; за період з 01.07.2019 по 30.11.2019 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 2118 грн.; за період з 01.12.2019 по 31.12.2019 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 2218 грн.; за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 - в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 2218 грн.; за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше -2318 грн., та з 01.12.2020 - 2395 грн. Позов мотивовано тим, що розмір аліментів на утримання спільної дочки ОСОБА_4 , який присуджений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, є недостатнім для належного утримання і виховання дитини.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених в ньому. Пояснила, що відповідач не допомагає в утриманні їх спільної дочки. На даний час їй встановлена група інвалідності, дочка навчається в школі, у зв`язку із чим її потреби збільшилися. Знає, що відповідач виїжджає працювати за кордон, вона не працює.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в судове засідання повторно не з`явився, у зв`язку із чим судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2005 р. , який розірвано 18.04.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.04.2007 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

В цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01.02.2006 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2007 року у справі №2-377/07 судом вирішено стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 19.06.2007 року і до досягнення нею повноліття. На виконання даного рішення 02.08.2007 року Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист №2-3777/07 для примусового виконання рішення суду.

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 16 червня 2020 року споживчого кооперативу «Забудівник Т» в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_5 , квартира належить ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної комісії від 08.10.2018 року №1071562, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи, протипоказана фізична праця.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з вимогами Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд вважає, що після винесення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.07.2007 року, з віком збільшилися потреби неповнолітньої, та, враховуючи інфляційні процеси в державі, а також майновий стан дитини, яка перебуває на утриманні матері, яка не працює, має інвалідність третьої групи, а також зважаючи на те, що відсутні відомості про офіційне працевлаштування відповідача, однак позивач стверджує, що він виїжджає на заробітки за кордон, та має нерегулярний мінливий заробіток, тому розмір аліментів, який підлягає стягнення із відповідача слід збільшити.

При вирішенні питання розміру аліментів суд враховує майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої дочки слід визначити в розмірі по 2393 гривень щомісяця починаючи стягувати з дня вступу рішення в законну силу.

Такий розмір аліментів відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України.

Менший розмір аліментів, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, є недостатнім для належного виховання та утримання дочки та забезпечення її належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів за період з 01.06.2017 року по день вступу рішення в законну силу, суд вважає, що в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, у підпункті 4 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Також, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2007 року у справі №2-3777/07 та стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки в розмірі 2395 гривень щомісяця починаючи стягувати із дня вступу рішення в законну силу і до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , картка платника податків НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - с.Грабівці Тернопільського району.

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк