Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2000/20
Номер провадження2/711/1316/20
РІШЕННЯ
07 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживають мама позивачки: ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_2 (відповідач), які тільки двоє є зареєстрованими в цій квартирі. При цьому відповідач ОСОБА_2 як син її матері ОСОБА_3 , є членом її сім`ї, який був поселений у цю квартиру як член сім`ї власника квартири. На даний час її мама ОСОБА_3 , як член її сім`ї, продовжує проживати в цій квартирі. Однак більше як десять років відповідач ОСОБА_2 без поважних причин в квартирі не проживає. Відповідач, будучи зареєстрованим (прописаним) у квартирі, жодних витрат у тому числі з утримання та ремонту квартири, не несе, комунальних платежів ніколи не сплачував, і до цього часу не сплачує. Квартиру утримують вона та її мама.
На підставі викладеного вище просить суд усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1983 року, пояснила, що проживають з ОСОБА_3 в одному будинку. Відповідач не проживає разом зі своєю матір`ю приблизно 30 років.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1983 року, пояснила, що ОСОБА_3 проживає одна, інколи до неї приїжджає донька. Відповідача не бачила приблизно 15-20 років, його речей в квартирі не має.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 1983 року, пояснила, що з ОСОБА_3 є сусідами по «тамбуру». Відповідач не проживає разом зі своєю матір`ю. Бачила відповідача приблизно 1 2 роки тому. Його речей в квартирі немає.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подав.
Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.12.2019 ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки за підписом Голови правління ОСББ Косенко К.І. вих. № 56 від 18.12.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_5 з квітня 1983 року по жовтень 1997 року.
Статтею 41 Конституції України, статтею 319 ЦК України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
У зв`язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Враховуючи, що відповідач в квартирі не проживає більше 10 років, але зареєстрований у ній і тим самим чинить перешкоди позивачу вільному користуванню та розпорядженню своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Н. М. Кондрацька