Дата документу 06.04.2020 Справа № 554/1351/20
Провадження №2-о/554/53/2020
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1998 року, що розташоване по АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22.01.1998 року та технічного паспорту на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог заявник указала, що вона є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22.01.1998 року та технічним паспортом на зазначену квартиру. Проте, в свідоцтві про право власності на житло та технічному паспорті на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 , помилково записано прізвище та по батькові заявника: « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 », як зазначено у її паспорті.

У зв`язку з вказаними розбіжностями у ОСОБА_1 не були прийняті документи для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про належну заявнику частину квартири.

24 лютого 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 до суду не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити.

Представники заінтересованих осіб Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином,.

Від Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області надійшла заява про розгляд без участі.

Представник ГУ ПФУ в Полтавській області надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності, при вирішенні заявлених вимог покладався на розсуд суду.

Причини неявки інших учасників суду невідомі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі даних і представлених доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Зокрема, у судовому порядку відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я чи по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як вбачається з копії паспорту громадянина України №003527548, виданого 26 червня 2019 року Шевченківським районним відділом у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області, прізвище та по батькові заявника зазначено « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Також, прізвище та по батькові « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 » записано у реєстраційній картці фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) та пенсійному посвідченні заявника серії НОМЕР_2 від 01 листопада 2002 року.

Як слідує з наявних матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1998 року, виданого відділом приватизації житла, згідно з розпорядженням (наказом) Полтавської міської Ради народних депутатів від 22 січня 1998 року №4860, заявник є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, зокрема, для вирішення питань щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки судом встановлено, що заявнику дійсно належить вказаний правовстановлюючий документ і на даний час у неї немає можливості іншим чином встановити даний юридичний факт, про який вона просить у своїй заяві.

Тому, заява в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу у вигляді свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1998 року, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22 січня 1998 року, підлягає задоволенню.

Щодо встановлення факту належності ОСОБА_1 технічного паспорту на квартиру кв. АДРЕСА_2 , то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви у цій частині, оскільки до компетенції суду віднесено розгляд справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів відповідній особі.

Однак, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна не може вважатись правовстановлюючим документом, оскільки він не встановлює та не засвідчує речові права особи щодо певного майна, та не породжує для неї відповідних обов`язків. Такий документ містить у собі інформацію суто технічного характеру у вигляді основних відомостей про об`єкт нерухомого майна.

Відтак у задоволені заяви в цій частині потрібно заявниу відмовити, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1998 року, виданого відділом приватизації житла, згідно з розпорядженням (наказом) від 22 січня 1998 року №4860, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна