БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1070/2020
Провадження № 6/497/27/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву заступника начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чебана І.С. про заміну способу і порядку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чебан І.С. звернувся 21.08.2020 року до суду з заявою про заміну способу і порядку виконання рішення суду від 14.05.2015 року по цивільної справі № 2-ц-191/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний ощадний банк" заборгованості 316 983,79 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий цегляний будинок загальною площею 251, 1 кв.м, житловою площею 116,3 кв.м, який складається в цілому з одного житлового будинку літ. "А", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 570 кв.м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер 23677735, та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що до відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції надійшла заява від ПАТ «Державний ощадний банк України» про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-ц-191/10 від 14.05.2015 року Болградським районним судом за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державного ощадного банку України» на користь ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованості у розмірі 316 983,79 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий цегляний будинок загальною площею 251, 1 кв.м, житловою площею 116,3 кв.м, який складається в цілому з одного житлового будинку літ. "А", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 570 кв.м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер 23677735, та належить на праві власності ОСОБА_1 .

25.05.2020 року держаним виконавцем Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чебан І.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам. Боржнику ОСОБА_1 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому враховуючи положення ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було проведено розшук майна боржника та перевірено її майнове становище за місцем фактичного проживання. В результаті проведених виконавчих дій, було встановлено, що за боржником ОСОБА_1 , згідно довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано Ѕ частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на який було накладено арешт та заборону на відчуження. Також в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають троє малолітніх дітей.

У зв`язку з чим, Болградський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся до Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації для надання дозволу на проведення реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення порушення прав неповнолітніх дітей, які мають право проживати та користуватися цим будинком зі своїми батьками.

10.07.2020 року за вих. №218/01-28/10 на адресу Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист зі Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації, яким було відмовлено у наданні згоди на реалізацію арештованого майна з метою недопущення порушення прав малолітніх дітей.

У зв`язку з вищевикладеним, державний виконавець звернувся до суду зазначеною заявою.

Заявник - заступник начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чебан І.С., будучи належним чином повідомленим (а.с.14, 24), в судове засідання не прибув. Двічі подавав заяву, згідно якої «заперечує проти розгляду скарги» (а.с.16, 26), в зв`язку з чим, суду взагалі не зрозуміла позиція заявника з приводу поданої на розгляд суду заяви.

Боржник ОСОБА_1 будучи присутньою в судовому засіданні 02.09.2020 року заперечувала щодо задоволення заяви відділу ДВС, оскільки вона вживає усіх заходів для вирішення питання про погашення заборгованості, в зв`язку з чим просила відкласти судовий розгляд (а.с.17-19).

В судове засідання 12.10.2020 року боржник ОСОБА_1 не прибула, повідомлена належним чином (а.с.22).На електронну пошту суду надіслала заяву без підпису, без ЕЦП, про неможливість прибуття в судове засідання з огляду на наявність ознак вірусного захворювання (а.с.27).

Стягувач ПАТ «Державний ощадний банк України» двічі був повідомленим належним чином про час та день проведення судового розгляду (а.с.23, 25), в судове засідання не прибув, причини нявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань до суду не надсилав.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч. 3 ст. 271, ч. 2 ст. 435 ЦПК України не перешкоджає розглядові заяви.

Розглянувши заяву, подану заявником, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви за наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 19.04.2010 року Болградським районним судом Одеської області було постановлено рішення по справі за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Ізмаїльського відділення №6708ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ізмаїльського відділення №6708 ВАТ «Державний ощадний банк України» 316983.79 гривен заборгованості за кредитним договором №1701 ДКФ від 11.07.2008 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий цегляний будинок загальною площею 251.1 кв.м., жилою площею 116.3 кв.м., який складається в цілому з одного житлового будинку літера «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 570 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівля зі всіма невід`ємними її приналежностями має загальну площу 570 кв.м., реєстраційний номер 23677735 та належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.2).

21.05.2020 року держаним виконавцем Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам (а.с.3).

Однак доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження суду не надано, оскільки до заяви додана копія поштового листа, яка не була вручена боржнику, та повернулася до відділу ДВС з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.5).

Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області від 27.05.2020 року в названому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані неповнолітні діти: ОСОБА_3 , 2009 року народження, ОСОБА_4 , 2006 року народження , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Згідно зі ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов`язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст.16 ЦК України.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року (справа N 6-2427цс15), яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Аналіз положень ст.435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що спосіб виконання рішення може бути змінений чи встановлений у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

З поданих до суду документів зазначених обставин не вбачається. Заявником взагалі не наведено жодних правових підстав даної заяви, що унеможливлює суд надати цьому відповідну оцінку.

Крім того, судом було постановлено рішення від 14.05.2015 року про «про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ "Державний ощадний банк" заборгованості 316 983,79 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий цегляний будинок загальною площею 251, 1 кв.м, житловою площею 116,3 кв.м, який складається в цілому з одного житлового будинку літ. "А", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 570 кв.м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівлі зі всіма невід`ємними її приналежностями має загальну площу 570 кв.м., реєстраційний номер 23677735, та належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановити на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності» (а.с.3, 4).

В поданій на розгляд суду заяві від 21.08.2020 року заявник просить постановити рішення, яким змінити спосіб і порядок виконання рішення Болградського районного суду від 14.05.2015 року по справі №2-ц-191/10 зазначаючи той же порядок, що визначений і рішенням суду: «про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний ощадний банк" заборгованості 316 983,79 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий цегляний будинок загальною площею 251, 1 кв.м, житловою площею 116,3 кв.м, який складається в цілому з одного житлового будинку літ. "А", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 570 кв.м з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер 23677735, та належить на праві власності ОСОБА_1 » (а.с.1).

Різниця лише в тому, що в рішенні суду йде мова про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а заяві виключно з ОСОБА_1 ..

Разом з цим, державний виконавець не бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 є власником лише Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями ст.ст.12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник не надав суду жодних доказів на підтвердження неможливості чи складнощів у виконанні рішення суду від 19.04.2010 року по справі №2-ц-191/10, а також жодних доказів того, що ним вживались будь-які заходи, спрямовані на виконання рішення суду, тобто заявником не доведено наявність підстав для зміни способу виконання рішення.

Як вбачається зі змісту заяви про зміну способу виконання рішення суду, заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення суду проте не зазначає навіть яким чином.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, а також те, що заявником взагалі не запропонований варіант зміни способу і порядку виконання рішення суду, а посилання заявника по тексту заяви на те, що ним було проведено розшук майна боржника, та виявлено житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - суд взагалі розцінює критично, оскільки саме про це майно йде мова в рішенні суду, та звернуто стягнення саме на це майно, не може слугувати підставою для задоволення заяви Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б могли бути підставою для зміни способу виконання рішення суду, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та відсутність законних підстав для її задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.12, 81, 258, 260, 261, 353, 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 19.04.2010 року по цивільної справі №2ц-191/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Ізмаїльського відділення №6708 до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Болградський районний суд Одеської області за правилами, встановленими в ст.ст.354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.В.Кодінцева