Справа № 214/8072/19
2/214/443/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2007 року йому, позивачеві, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності на успадковану квартиру зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». У вказані квартирі, крім нього, зареєстрований також його родич ОСОБА_2 , якого зареєстрував у належному йому житлі на його прохання, оскільки відсутність зареєстрованого місця проживання не давала йому можливості влаштуватися на роботу. По суті реєстрація відповідача у належній йому квартирі мала формальний характер, оскільки відповідач у ній фактично не проживав, що доводиться актом від 11 жовтня 2019 року, складеного мешканцями будинку. За наявною у нього інформацією відповідач наразі постійно проживає на території Російської Федерації, оскільки він прийняв громадянство Росії, проте місце його проживання не відомо. У зв`язку з реєстрацією відповідача, змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Водночас реєстрація відповідача створює йому закріплений статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача більше одного року у належному йому на праві власності житловому приміщенні є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву не подав. у зв`язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про право на спадщину (а.с.4), витяг (а.с.5), довідка (а.с.6), акт (а.с.7).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про право на спадщину (а.с.4), витяг (а.с.5), довідка (а.с.6), акт (а.с.7), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у власності позивача, перебування відповідача на реєстраційному обліку та його відсутність у зазначеній квартирі.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази та показання свідка є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Квартира АДРЕСА_1 є власністю позивача, що встановлено свідоцтвом про право на спадщину (а.с.4), витягом (а.с.5).

У спірній квартирі зареєстрований відповідач, що вбачається з довідки (а.с.6).

Відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, що встановлено актом (а.с.7).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який доводиться позивачеві родичем, відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню,

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 23березня 2020 року.

Суддя В.М. Прасолов