_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про визнання дій з припинення централізованого водопостачання протиправними, зобов`язання поновлення та приведення до первинного стану централізованого водопостачання, стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про визнання дій з припинення централізованого водопостачання протиправними, зобов`язання поновлення та приведення до первинного стану централізованого водопостачання, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1800 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн., посилаючись на те, що 02.09.2016 року між нею та ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» був укладений договір про надання водопостачання і водовідведення, однак 11.11.2017 року працівники ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» здійснили відключення житла позивача від водопостачання, по цей час позивач залишається без водопостачання. На неодноразові звернення позивача до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про причин відключення позивач отримували лише відписки.

Представник відповідача ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» подала до суду відзив на позовну заяву, який підтримала у судовому засіданні, просила відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість, оскільки ОСОБА_1 надавались відповіді на її звернення, у яких було пояснено, що позивачеві для відновлення водопостачання необхідно провести заміну водопровідного вводу за свій рахунок, оскільки ввід належить абоненту та їм експлуатується.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що 02.09.2016 року між ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 139272/ЧВ-СДВ та відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 11.11.2017р. здійснювалося за показниками приладу обліку води та тарифів на двох зареєстрованих осіб та з урахуванням поливної ділянки 554 кв.м.

10.11.2017 року до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» надійшла заявка за № 7247 про течію з колодязя, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

11.11.2017 року на підставі наряду-заказу ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» було виконано роботи з відкачування води. У ході робіт було знайдено труби протікання, тому абоненту ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 було рекомендовано звернутися до Міськводопровбду.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 надавалися відповіді, в яких зазначалось, що для відновлення водопостачання їй необхідно провести заміну водопровідного вводу своїми силами за свій рахунок, оскільки ввід належить абонентові та їм експлуатується.

Як вбачається із відповідей ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», для відновлення водопостачання житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 необхідно провести заміну водопровідного вводу своїми силами за свій рахунок, так як ввід водопроводу до зазначеного житлового будинку належить абоненту ОСОБА_1 , після усунення течії буде відновлено водопостачання.

У судовому засіданні у якості свідка були допитані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які пояснили, що дійсно, 11.11.2017 року, працівники ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» здійснили відключення житла позивача від водопостачання під час проведення ремонтних робіт.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу(ч.2 ст.509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Оскільки дії ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» були спрямовані на усунення аварійної ситуації, правової підстави для визнання дій неправомірними відсутні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивачем не надано доказів щодо спричинення моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та такою шкодою не вбачається, а отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Крім того, сплата позивачем 1800 грн. за обстеження мережі водопроводу не є матеріальною шкодою і жодних правових підстав для її стягнення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення прав ОСОБА_1 як споживача, суд дійшов висновку, що у позовній заяві слід відмовити. Крім того, суд відмовляє у задоволенні стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки вина ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» у порушенні права позивача недоведена.

Керуючись ст. ст. 16, 22,23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-83, 141, 263- 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про визнання дій з припинення централізованого водопостачання протиправними, зобов`язання поновлення та приведення до первинного стану централізованого водопостачання, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1800 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя Пучкова І. М.