Провадження №2/359/2106/2020
Справа №359/4430/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Гайдай К.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Павленко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа служба у справах сім`ї та дітей Бориспільської міської ради про визначення місця проживання дитини та порядку участі у її вихованні

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. А також визначити порядок участі відповідача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини встановивши наступний графік: 3 08.00 до 20.00 години першої та третьої п`ятниці, суботи та неділі місяця за адресою проживання матері та дитини та в присутності матері або представників органу опіки та піклування; за попередньою домовленістю з матір`ю у святкові дні або у день народження дочки щороку терміном не більше трьох годин для відвідування розважальних закладів або інших видів відпочинку з урахуванням побажання дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю.

Ухвалою судді від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача позов визнав частково.Визнав вимогу позивача про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Щодо порядку участі відповідача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини просив встановити відповідачу порядок спілкування з донькою згідно висновку Органу опіки та піклування.

Представник Служби у справах сім`ї та дітей Бориспільської міської ради просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу прізвище у подружжя ОСОБА_7 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 , ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 червня 2016 року (а.с.13).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У судовому засіданні відповідачем була визнана позовна вимога ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з нею, а тому суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 91 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 91 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Таким чином із змісту положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159, 257 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до частин 4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас, у частині 6 вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими, не є нормативно-правовими актами або правовими актами індивідуальної дії та мають не обов`язковий характер.

В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №493 від 10.08.2020 року «Про погодження висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 та участь батька у вихованні доньки» та копія висновку органу опіки та піклування (а.с.26-27). З їх змісту вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір`ю. Визначити батьку, ОСОБА_4 наступний порядок спілкування із його малолітньою донькою: кожна неділя місяця з 12.00 до 18.00 години на території матері або на нейтральній території за присутності матері та в інші дні за домовленістю сторін.

Однак положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до чинної судової практики по справах про визначення порядку участі у виховання дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо, суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. При цьому, суди повинні враховувати вік дитини, стан її здоров"я, поведінку батьків та ставлення до них інших близьких родичів, а також - чи відповідає встановлений порядок психічному, фізичному, етичному розвитку дитини, чи не порушуються права батьків і чи забезпечується достатньою мірою участь у вихованні обох батьків тощо.

Враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, а також вік дитини, з метою забезпечення прав дитини та виходячи з принципу повної рівності обох батьків у питаннях виховання дитини, суд вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини встановити спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступні дні та години спілкування з дитиною, а саме: з 08.00 год. до 20.00 год. кожної неділі місяця за адресою проживання матері та дитини або на нейтральній території та в присутності матері; з 08.00 год. до 20.00 год. в інші дні за попередньою домовленістю з матір`ю.

На думку суду, встановлення способу участі батька у вихованні дитини у даному вигляді і на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дочки, із врахуванням її віку та необхідністю забезпечення належних умов для проживання, виховання та навчання дитини, виходячи з балансу її інтересів та інтересів її батьків.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок (а.с.1).

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 10, 12, 13, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити порядок участі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 встановивши йому наступний графік:

-з 08.00 год. до 20.00 год. кожної неділі місяця за адресою проживання матері та дитини або на нейтральній території та в присутності матері;

-з 08.00 год. до 20.00 год. в інші дні за попередньою домовленістю з матір`ю.

Стягнути ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 840,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя С.С. Чирка