САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/4405/20
2/206/1156/20
УХВАЛА

12 жовтня 2020 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , завідуюча Восьмої дніпровської Державної Нотаріальної контори Державний нотаріус Хорошманенко Наталія Сергіївна (м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд.6) про виділення в натурі сумісного часткового майна, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , завідуюча Восьмої дніпровської Державної Нотаріальної контори Державний нотаріус Хорошманенко Н.С. про виділення в натурі сумісного часткового майна.

29 вересня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

06 жовтня 2020 року позивачем на виконання ухвали суду від 29 вересня 2020 року було подано позовну заяву про виділення в натурі нерухомого майна. Усунення недоліків.

Дослідивши зазначену вище позовну заяву, суддя дійшов висновку, що позивачем не в повному обсязі усунуто недоліки, визначені ухвалою суду від 29 вересня 2020 року з огляду на наступне.

Згідно з п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Як вказано у п.16 ПП ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (ч.2 ст.176 ЦПК України).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №358 від 21 серпня 2014 року «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» оціночною вартістю для нерухомості є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав. Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач зазначає ціну позову 24240 грн., це сума оцінки всього спадку приблизно, станом на 2006 рік, однак позивачем не долучено до позовної заяви звіту про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки, який би підтверджував зазначену позивачем ціну позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем позовні вимоги пред`явлені не до відповідача ОСОБА_2 , а до третьої особи.

Зазначена позивачем суть позову про виділення в натурі нерухомого майна не відповідає заявленим позовним вимогам.

В порушення п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не вказані відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України у позові відсутнє зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 , станом на 06 жовтня 2020 року у передбачений строк не подано позовну заяву, яка б відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а отже недоліки позовної заяви, що викладені судом в ухвалі від 29 вересня 2020 року у визначений зазначеною ухвалою строк, позивачем не усунуті.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.05.2019 року у справі № 705/5060/18.

Відповідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Враховуючи, що позивачем було подано позовну заяву з порушенням ст.ст.175,177 ЦПК України, у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто, за таких обставин, така заява підлягає поверненню, що відповідає ч.3 ст.185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258-260, 353-354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , завідуюча Восьмої дніпровської Державної Нотаріальної контори Державний нотаріус Хорошманенко Наталія Сергіївна про виділення в натурі сумісного часткового майна вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П.Румянцев