н/п 2/490/581/2020 Справа № 490/1341/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуюючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

за участі представників позивача , представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритом судовому засіданні цивільну справу за позовом Інгульський відділ Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач Інгульський відділ ДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївської області ( після зміни назви та реорганізації - Інгульський відділ Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача 281 562 грн 50 коп безпідставно набутих грошових коштів.

Як на підставу позовних вимог вказує, що на виконанні в Інгульському вВДВС перебуває ВП № 44703232 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/1308/14 , виданого 24.06.2014 року Ленніським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 265 000 грн боргу, 12587,5 грн 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, 3975 грн судового збору, а всього 281 562 грн.

19.09.2014 державним виконавцем Ленінніського ВДВС винесено постанову про приєднання виконавчого тпровадження до зведеного виконавчого провадження, а підставі якої ВП № 447003232 приєднано до зведеного ВП № 26792642 .

10.03.2015 відбулися електронні торги з реалізації трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких стала ОСОБА_4 , яка у встановленому порядку за придбане майно перерахувала на рахунок ДП «Інформаційний центр» гарантійний внесок в розмірі 21135,00 грн, а решту коштів - 401565,00 грн. перерахувала 16.03.2015 на депозитний рахунок Інгульського ВДВС.

Грошові кошти в сумі 401565 грн отримані від реалізації арештованого майна боржника було розподілено між стягувачами за зведеним ВП № 26792642.Зокрема платіжним дорученням від 17 квітня 2015 року № 2773 на корсить стяувача ОСОБА_5 перераховано 281562,50 грн суми боргу за виконавчим листом № 2/489/1308/14, виданим 24 червня 2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва .

25 червня 2015 року ВП № 44703232 було закінчено державним виконавцем на підставі п.8 ч.1 ст. 47 ЗУ "Пр виконавче провадження" ( в чинній на той час редакції) в зввязку з повним фактичним виконанням судового рішення згідно виконавчог документу.

В подальшому рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016 у справі № 489/4802/15-ц електронні торги, протокол електронних торгів, акт про реалізацію нерухомого майна з торгів та свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів визнано недійсними.

28.03.2016 року винесено постанову про відновлення ВП № 44703232 , наданий час виконавче провадження перебуває на виконанні, проводяться виконавчі дії, спрямовані на забезпечення виконання судового рішення.

12.04.2016,22.01.2018, 20.06.2018,15.08.218 на адресу стягувача ОСОБА_6 направлені исти з пропозицією повернути пна рахунок відділу ДВС грошові кошти 281 562,50 грн, оскільки електронні торгі з реалізації арештованого майна визнано недійсними, та відповідно відпала правова підстава для утримання цих коштів стягувачем. Проте дані вимоги в добровільному порядку відповідачем не виконані.

За такого позивач має право відповідно до норм ст. 1212 ЦК України вимагати повернення перерахованих стягувачу грошових коштів, отриманих ним в результаті реалізації арештованого майна.

16 травня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача адвокат Бортик Р.О. посилається на відсутність підстав для застосування до даних правовідносин сторін ст. 1212 ЦК України. По-перше, відповідач не був учасником правочину купівлі-продажу вказаної квартири , отже застсоування до нього положення ст. 1212 ЦК України є неможивим. По-друге, правова підстава для отримання цих коштів ОСОБА_2 не відпала, адже виконавчі дії не були визнані неправомірними , в тому числі щодо розподілення отриманих грошових коштів , отже відповідач отримав кошти на відповідній правовій підставі в межах виконавчого проваження з примусового виконання рішення суду , яке є чинним. Помилка відділу ДВС при проведенні прилюдних торгів, продавцем у яких він виступає як сторона правочину, при вчиненні виконавчих дій не впливає на правомірність набуття відповідачем коштів, сплачених на погашення боргу за діючим виконавчим документом.

23 травня 2019 року позивачем надано заперечення проти відповіді на відзив від 10.05.2019 року, де зазначено, що з рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016 року та матеріалів виконавчого провадження об`єктивно неможливо стверджувати про протиправність дій позивача. Відсутність в чинному законодавстві механізму про повернення грошових коштів, сплачених переможцем прилюдних торгів не може слугувати перешкодою для повернення цих коштів від стягувача.

Представники позивача в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вимог з виклдаених у відзиві підстав.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що на виконанні в Інгульському ВДВС перебувало виконавче провадження № 44703232 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва № 489/1308/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 281 562 грн грошових коштів.

В процесі виконання судових рішень державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1

Державним виконавцем вжиті передбачені чинним законодавством України заходи, спрямовані на опис та арешт майна боржника, та в подальшому передано майно для примусової реалізації спеціалізованій організації ДП "Інформаційний центр" МЮ України.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 59730 від 10.03.2015, реалізовано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Переможцем електронних торгів стала ОСОБА_4 , яка придбала квартиру за ціною 422700,00 грн., з яких на рахунок Інгульського ВДВС перераховано 401565,00 грн. Наведені обставини також підтверджується Актом про реалізацію нерухомого майна від 26.03.2015. Згідно квитанції №0.0.359920393.1 від 13.03.2015 ОСОБА_4 на депозитний рахунок Інгульського ВДВС сплатила грошові кошти в розмірі 401565,00 грн., що дорівнює різниці між ціною продажну придбаного лота і сумою винагороди винагороди організатора електронних торгів ДП «Інформаційний центр».

Як підтверджується матеріалами справи, отримані від ОСОБА_4 грошові кошти в результаті реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_3 були перерозподілені позивачем ( на той час Ленінським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції) між стягувачами в межах зведеного ВП , в тому числі - 281562,50 грн. на підставі платіжного доручення № 2773 від 17.04.2015 перераховано ОСОБА_2 ; 28156,25 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на підставі платіжних доручень від №№ 2774, 2752 від 17.04.2015 - до бюджету.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016 у справі № 489/4802/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2017, визнано недійсними електронні торги, проведені 10.03.2015 ДП «Інформаційний центр» з продажу квартири АДРЕСА_1 , а також визнано недійсними протокол №59730 проведення електронних торгів від 10.03.2016, акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, складений державним виконавцем Сидоровою Н.В. та затверджений начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Павлюком П.М. щодо продажу вказаної квартири, та Свідоцтво про право власності на майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В.

Після прийняття Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали від 29.11.2017 по справі № 489/4802/15-ц, якою залишено без змін рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 08.02.2016, постанови про закриття виконавчих проваджень відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) були скасовані постановою начальника відділу державної виконавчої служби про перевірку виконавчого провадження та повернуті до виконання оригінали виконавчих документів.

Постановами від 28.03.2016 відновлено виконавче провадження ВП №43510458, №44703232, № 17472627 , № 21584741 , № 31731929 , №17693441 та вказані виконавчі провадження об`єднано у зведене виконавче провадження.

У зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем на адресу стягувача ОСОБА_2 якому були перераховані грошові кошти, що надійшли від переможця торгів Авдєєнко Л.В. , неодноразово надсилалися листи з вимогою про повернення коштів, які ним отримані особисто або через представника, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем отримані кошти на рахунок позивача не повернуті.

Рішенням від 10 травня 2019 року Ленінського районного суду м.Миколаєва , залишеним без змін Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 344043,45 грн., 33990,57 грн. три відсотки річних та 155009,00 грн. інфляційних втрат, всього 533043,02 грн. (п`ятсот тридцять три тисячі сорок три гривні 02 коп.).

Згідно Меморіального ордеру № 1 від 01 жовтня 2019 року вказані кошти у сумі 533 093,05 грн згідно вказаного рішення суду перераховано ОСОБА_4 , позивачем через ДКС України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних правових підстав.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою, третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 24.10.2012 у № 6-116цс12.

Згідно з вимогами статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Тобто, цивільно-правовими наслідками визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до частини 1 статті 216 ЦК є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. В такому разі відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів, а сплачені покупцем кошти повертаються покупцеві.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Отже у разі прийняття судового рішення ( в даному випадку - після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Миколаївської області рішення від 08.02.2016 ) про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.Отже, після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Миколаївської області рішення від 08.02.2016 учасники електронних торгів підлягають поверненню в попередній стан, який існував до їх проведення.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 05 червня 2018 року у справі № 910-856-17 та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З огляду на те, що прилюдні торги з реалізації частини нерухомого майна, протокол їх проведення, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - частини нерухомого майна, визнані недійсними у судовому порядку, правова підстава для набуття грошових коштів у відповідача, як стягувача (якому безпосередньо були перераховані кошти від реалізації частини нерухомого майна), відпала.

Так, результатом визнання прилюдних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 44703232, яке на теперішній час поновлено і триває його проведення, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Кошти від реалізації нерухомого майна були перераховані на користь відповідача як стягувача у цивільній справі. Водночас повернуті такі кошти в порядку застосування наслідків недійсності правочину згідно з судовим рішенням у цивільній справі № 489/7680/18 були за рахунок ВДВС на користь ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_2 , який зберіг майно (кошти) за рахунок іншої особи - ВДВС, зобов`язаний повернути ВДВС кошти, що були перераховані останнім на його користь Банку згідно з платіжним дорученням від 17.04.2015 № 2773 у сумі 281 562,50 грн., але в подальшому стягнуті безпосередньо з ВДВС у судовому порядку на користь ОСОБА_4 в порядку застосування наслідків недійсності правочину, адже правова підстава набуття відповідачем грошових коштів відпала, то в силу приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти ВДВС.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд не погоджується з таким твердженням, оскільки з поштового конверту вбачається, що позивач здав вказану позовну заяву на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва 07 лютого 2019 року. Тобто звернувся до суду позивач до спливу трирічного строку позовної давності , який відповідач пов`язує з тим, що 08.02.2016 року з прийняттям вищевказаного судового рішення про скасування результатів прилюдних торгів позивачу стало достовірно відомо про порушення його прав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

При цьому суд звертає увагу на те, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,81, 259-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задвольнити.

Стягнути на користь Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( ) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 281 562 грн 59 коп та 4223 грн 45 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційногог суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач: - Інгульський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , місце знаходження юридичної особи: вул. Космонавтів, 61 в м. Миколаєві,54056, .

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя О.А. Гуденко