Справа № 481/343/20
Провадж.№ 2-з/481/1/2020
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

30.03.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участі секретаря Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг заяву представника ОСОБА_1 Станіславівни яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 року ОСОБА_4 ( далі представник позивача) яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 18.03.2020 року та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27.03.2020 рокупредставник позивача подала заяву про забезпечення позову в зазначеній справі, шляхом накладення арешту на спірне майно.

Так у поданій заяві представник позивача просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, в тому числі й шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Крім того суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст.151 ЦПК України).

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №202422948 від 29.02.2020 року житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 .

Окрім того, у сторін по справі є неповнолітня дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на утриманні позивачки .

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне йому спірне рухоме майно заявниця посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що майбутнє судове рішення може бути не виконано, оскільки відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження, пошкодження, знищення майна.

Таким чином, дослідивши матеріали, додані до заяви та зваживши на її обгрунтування , суд дійшов висновку про те, що оскільки предметом спору є саме поділ спільного майна подружжя, зокрема зазначеного вище житлового будинку, то даний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, обраний позивачкою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває в його користуванні.

Таким чином заяву представника позивача слід задовольнити та накласти арешт на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст..149-153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_4 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , належний на праві приватної власності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер майна: НОМЕР_2 .

Зазначити дані стягувача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Зазначити дані боржника: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити стягувачу, боржнику, а також Новобузькому районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - для виконання та про її результати повідомити Новобузький районний суд Миколаївської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Суддя О.В.Уманська