Дата документу 25.03.2020
Справа № 334/7008/19
Провадження № 2/334/1325/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив до початку розгляду справи, в якому зазначив, що він є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаної квартири із частками по 1/3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідачі ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані у належній позивачу квартирі, однак протягом тривалого часу не проживає за вказаною адресою у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації. З 23.03.2017 року відповідачі мають постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з того часу, відповідачі більше в квартиру не поверталися, участі в оплаті за комунальні послуги, в ремонтах та утриманні квартири не приймали. Реєстрація відповідачів позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування належною йому власністю, тому просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач просив суд розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі повідомлені про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов у встановлені судом строки не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у судове засідання не з`явились, при причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 /Д від 23.05.2003р. Іншими співвласниками вказаної квартири із частками по 1/3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідачі ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані у належній позивачу квартирі, однак протягом тривалого часу не проживає за вказаною адресою, вони не є членами сім`ї позивача. Згідно довідок, виданих 06.06.2019 року ООО «Областной информационно-расчетный центр» (Російська Федерація), починаючи з 23.03.2017 року відповідачі мають постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . З того часу, відповідачі більше в квартиру не поверталися, участі в оплаті за комунальні послуги, в ремонтах та утриманні квартири не приймали.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як роз`яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на квартиру. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.