РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020

м.Харків

Справа № 639/5413/20

провадження 2/639/1664/20

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 разом з неповнолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 постійно проживає і з 27.02.2001 року зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 06.02.2001 року є власником 25/100 частин зазначеного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд. За цією адресою з березня 2001 року також зареєстровані її донька, ОСОБА_2 , та її неповнолітні діти (онуки позивача), ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_2 вийшла заміж, народила дітей, а у червні 2016 року родина відповідача залишила місце реєстрації і виїхала за межі України. Переїзд сім`ї в м. Уссурійськ Приморського краю РФ був обумовлений тим, що зятю там запропонували роботу, тому донька погодилася змінити місце постійного проживання на інше. Згодом їх сім`я придбали власне житло квартиру АДРЕСА_2 і 04.02.2019 року вони отримали реєстрацію за цією адресою. Коли сім`я доньки переїжджала за межі України, вона збиралися відразу самостійно знятися з реєстраційного обліку, але позивач наполягла на тому, щоб вона не поспішали з вирішенням цього питання. З боку позивача ніколи і ніяким чином перешкоди відповідачу у праві користування будинком не чинилися, дотепер підтримують теплі родинні стосунки. Позивач стверджує, що донька визнає позовні вимоги, оскільки згодна з тим, що їхня з дітьми реєстрація є виключно формальною. У той же час приїхати до м. Харкова вона не має можливості ані фізично, ані матеріально, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом. Позивач стверджує, що їй, як пенсіонеру за віком, важко нести витрати по сплаті комунальних послуг, з урахуванням реєстрації доньки та онуків, реєстрація відповідача з дітьми у будинку перешкоджає ОСОБА_1 отримати субсидію і повною мірою розпоряджатися власним житлом.

У судовому засіданні позивач та представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 19.08.2020 за № 000042 року подали заяву про можливість розгляду справи зі їх відсутністю, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила суду нотаріально завірену нотаріусом м.Уссурійськ Приморського краю Прудніковою Т.Л. за реєстровим № 25/94-н/25-2020-9-133 від 16.09.2020 заяву, в якій зазначає, що вона не заперечує проти зняття її та її неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за місцем реєстрації в Харкові по АДРЕСА_1 , у зв`язку з вибуттям на нове місце постійного проживання до АДРЕСА_3 . Просить розглядати справу без її участі.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що власником 25/100 частин 27 з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 06.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. за реєстровим № 1-488 .

За інформаційними довідками комітету жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова № 188 від 17.08.2020, Реєстру територіальної громади м.Харкова в будинку зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 , 2006 року народження і ОСОБА_4 , 2012 року народження.

Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації з 2016 року підтверджується довідкою за № 188 комітету жителів приватного сектору Новобаварського району м. Харкова від 17.08.2020 року, актом, складеним за участю сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якого також вбачається, що ОСОБА_2 та її неповнолітні діти не проживають, виїхали на постійне місце проживання у м. Уссурійськ.

В порядку витребування доказів надійшла письмова інформація з КНП ХМР «Міська поліклініка № 22» за № 701/0/546-20/01-03 від 11.09.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з червня 2016 року, не спостерігалася, за медичною допомогою не зверталася, в реєстратурі записів її медичної картки відсутні.

З наданого відповідачем оригіналу довідки Муніципального казеного підприємства «Партнер» Уссурійського міського округу № 702-Л від 20.07.2020 року про реєстрацію громадян вбачається, що родина ОСОБА_2 у складі 4-х осіб (батьки з неповнолітніми дітьми) на території РФ придбала власне житло квартиру АДРЕСА_2 , площею 73,6 кв. м., і 04.02.2019 року отримала реєстрацію за цією адресою.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 , 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 і ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач з неповнолітніми дітьми у належному позивачам житловому будинку не проживає, реєстрація його місця проживання порушує право користування та розпорядження власниками нерухомим майном, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.10.2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт

НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 25.07.2006

року, РНОКПП НОМЕР_4 , реєстрація АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 09.10.2020 року.

СУДДЯ -