КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року (суддя Гаврилова О.В.) про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R9В від 19 січня 2012р. в сумі 670 826,92грн та судові витрати в розмірі 10 064,41грн, а всього на загальну суму 680 891,33грн.

10 червня 2020р. ОСОБА_1 направив до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення та просив поновити строк на її подання, посилаючись на те, що копію заочного рішення суду він отримав 5 червня 2020р. в архіві суду.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки заява про перегляд заочного рішення була подана у двадцятиденний строк з моменту отримання копії заочного рішення суду, що відповідає положенням ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Крім того, відповідач зазначає, що суд не врахував, що з матеріалами справи 18 вересня 2018 року знайомився його представник, але виключно в процесі надання правничої допомоги в межах розгляду заяви ТОВ ФК «Укрфінанс груп» щодо заміни сторони виконавчого провадження. Також суд не встановив чи знайомився представник із заочним рішенням та чи повідомив про це відповідача.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, визначений ст. 287 ЦПК України, та позбавив його права апеляційного оскарження заочного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

ПАТ «ВТБ Банк» та новий стягувач ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.165-166 т.2), у судове засідання своїх представників не направили, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд заочного рішення подана після закінчення встановленого ст. 284 ЦПК України строку для її подачі, а зазначені заявником причини для поновлення строку визнав неповажними.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, так як вони не ґрунтуються на нормах процесуального права та матеріалах справи.

Згідно п.п.13 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення судом ухвалено 25 серпня 2016 року, а відтак при визначенні строку його оскарження застосуванню підлягають норми ЦПК України, які діяли на час ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення заочного рішення суду, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи вбачається, що копія заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року була направлена на адресу ОСОБА_1 31 серпня 2016р., однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (с.с.46 т.1).

Порядок вручення судових повідомлень був визначений у статті 76 ЦПК України, редакції 2004 року, відповідно до норми якої повернення судового повідомлення за закінченням терміну зберігання не свідчить про отримання його адресатом.

Крім того, залишаючи заяву без розгляду, суддя не зазначив, з якої саме дати необхідно обраховувати строк звернення відповідача до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

29 травня 2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії заочного рішення суду, яку отримав 5 червня 2020р., що підтверджується відповідною розпискою (с.с.30 т.2).

Отже, заява про перегляд заочного рішення відповідачем повинна була бути подана до суду до 15 червня 2020р.

Заява про перегляд заочного рішення була направлена ОСОБА_1 до суду 10 червня 2020р. (с.с.93 т.2), тобто в межах десятиденного строку з дня отримання копії судового рішення.

Застосування судом першої інстанції положень статті 284 ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017р., є помилковим, так як порядок оскарження судових рішень, ухвалених до набрання чинності вказаною редакцією ЦПК, визначений у «Перехідних положеннях», про які зазначено вище.

Висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 був обізнаний про заочне рішення суду, так як 10 вересня 2018 року з матеріалами справи знайомився його представник - адвокат Паливода Д.М., крім того, представники відповідача приймали участь у розгляді заяви ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, а відповідач оскаржував у апеляційному порядку постановлену за результатами розгляду заяви ухвалу суду, не може бути підставою для залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення, так як вищезазначена норма процесуального права визначає, що такий строк обліковується саме з часу отримання відповідачем копії заочного рішення.

Доказів того, що адвокат Паливода Д.М. отримав копію заочного рішення суду 10 вересня 2018р., матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року скасувати, заяву ОСОБА_1 направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 8 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк