РІШЕННЯ

іменем України

30 березня 2020 рокуСправа №451/1606/19
Провадження № 2/451/413/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1606/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вузлове Радехівського району померла ОСОБА_7 - мати Позивача ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 18.10.2006 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який 12.07.2006 року був посвідчений секретарем Вузлівської сільської ради Радехівського району та зареєстровано в реєстрі за №407 і, відповідно до якого спадкодавець заповів усі свої майнові та немайнові права - ОСОБА_8 . На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Вузлівської сільської ради Радехівського району №1453 від 14.11.2019 року, разом із ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 - дочка померлої та ОСОБА_10 - дочка померлої. Після звернення позивача до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області із відповідною заявою про прийняття спадщини, 06.11.2019 року їй було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне спадкодавцю, зокрема земельні ділянки. Поряд з цим, набути право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , як на спадкове майно в органах нотаріату позивач не в змозі, оскільки в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» не проводилася реєстрація свідоцтва про право власності на майно, яке видане виконавчим комітетом Вузліської сільської ради 28.09.2007 року, на ім`я ОСОБА_7 , тобто після смерті останньої. Наведені обставини визначаються із записів у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_2 №500388, виданого 28.09.2007 року, довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №6304 від 13.11.2019 року та Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 18.07.2006 року. Таким чином, відсутність належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що увійшло в склад спадкової маси, унеможливлює реалізацію її прав, як спадкоємця у позасудовому порядку. У складі відповідачів вона зазначила своїх сестер та брата, як можливих претендентів на спадкову масу, незважаючи на наявність заповіту на її користь. Враховуючи вказані обставини, просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_11 в підготовче судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду клопотання, відповідно до вимог якого просить розгляд справи здійснити без його та позивача участі і прийняти рішення про задоволення вимог, у тому числі проводити заочний розгляд справи (а.с.75).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повній мірі та просять прийняти рішення про задоволення вимог в повному обсязі (а.с.64, 66, 68, 70, 72).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вузлове Радехівського району померла ОСОБА_7 - мати Позивача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 18.10.2006 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.16).

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який 12.07.2006 року був посвідчений в.о.секретаря Вузлівської сільської ради Радехівського району та зареєстрований в реєстрі за №407 і, відповідно до якого спадкодавець заповіла усі свої майнові та немайнові права - ОСОБА_8 (а.с.18).

На момент смерті спадкодавця, разом із ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 - дочка померлої та ОСОБА_10 - дочка померлої, що підтверджується довідкою Вузлівської сільської ради Радехівського району №1453 від 14.11.2019 року (а.с.19).

Після звернення позивача до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області із відповідною заявою про прийняття спадщини, 06.11.2019 року їй було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне спадкодавцю, зокрема на земельні ділянки (а.с.20,21).

Із копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_2 №500388, виданого 28.09.2007 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (а.с.24).

Відповідно до довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №6304 від 13.11.2019 року станом на 31.12.2012 року реєстрація свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», на ім`я ОСОБА_7 не проводилась (а.с.25).

Згідно з Технічним паспортом, виготовленим 19.11.2019 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , такий складається з житлового будинку, який позначений в технічній документації під літерою «А-1» (складається з коридору, загальною площею 5,8 м.кв.; коридору, загальною площею, 5,7 м.кв.; житлового приміщення, загальною площею 17,9 м.кв.; житлового приміщення, загальною площею 19,6 м.кв.; житлового приміщення, загальною площею 26,4 м.кв.; кухні, загальною площею 7,7 м.кв.; кладової, загальною площею 9,9 м.кв.; всього по будинку загальна площа 93,0 м.кв., з яких 63,9 м.кв. житлова (основна) площа, 29,1 м.кв. допоміжна (підсобна) площа); прибудови; ганку; погребу; господарської будівлі з літньою кухнею; вбиральні; огорожі; колодязю (а.с.31-37).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити право власності на вищевказане спадкове майно, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_2 №500388, видане 28 вересня 2007 року, тобто після смерті спадкодавця.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачами, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживає в с. Вузлове, Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , проживає в АДРЕСА_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , проживає в с. Морозовичі, Іваничівського району, Волинської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає в АДРЕСА_4 , судові витрати в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 30 березня 2020 року.