РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16.03.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

за участю секретаря Небиліченко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_43.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 в якому просить, враховуючи уточнення до позову, визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті батьків - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/6 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 09.05.1957 р. ОСОБА_7 був її рідним братом.Будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було побудовано їх батьками. З часу появи зазначеного будинку, вона там проживала . На час смерті батьків вона фактично користувалася та проживала в даному будинку, тому не стала звертатися до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті батьків., тому вважає, що має право на 1/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті її батьків. Також зазначила, що у 2001 році помер рідний син її брата ОСОБА_7 та брат дуже тяжко переживав втрату, тому також не звертався до нотаріуса щодо оформлення права на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 . Нещодавно вона дізналась, що ОСОБА_7 все ж таки у 2006 році за ініціативи дружини, ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків. Зауважила, що вона весь час користувалася належною їй частиною спадкового майна - батьківським будинком. ІНФОРМАЦІЯ_4 її брат ОСОБА_7 помер, а батьківський будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 він залишив у спадок дружині - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_3 заявила, що зазначений будинок, належить їй, а тому вона не дозволяє подальше користування її будинком. Отож, вважає, що за виниклих обставин, задля можливості подальшого належного користування її частиною спадкового майна, визнати за нею права на частину спадкового майна, який є необхідним способом захисту її інтересів. Отож, з огляду на вказане, вважає, що вона - ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/6 частини нерухомого майна - домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті її батьків, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не маючи іншої змоги захистити свої порушені, вона змушена звернутися із позовною заявою до суду. Усі правовстановлюючі документи на нерухоме майно - домоволодіння, що розташоване з адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 залишилися у відповідачки.

Ухвалою судді Апалькової О.М. від 03.04.2019 за даним позовом відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

20.05.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

21.05.2019 від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 надійшов позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/3 частини домоволодіння.

23.05.2018 ухвалою суду залучена в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 і її позов прийнято до провадження.

30.05.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву третьої особи

03.07.2019 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 до суду надійшло уточнення позовних вимог в частині зміни предмета позову, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини зазначеного домоволодіння, а також відзив на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якому зазначила, що вимоги третьої особи ОСОБА_4 просить задовольнити у повному обсязі.

05.07.2019 до суду від представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_9 надійшло уточнення позовних вимог в частині зміни предмета спору, а саме визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини зазначеного домоволодіння.

18.07.2019 на підставі наказу голови суду «Про відрахування судді Апалькової О.М. зі штату Першотравневого районного суду Донецької області» № 1-К, зазначену цивільну справу було піддано повторному автоматичному розподілу, у зв`язку з чим 19.07.2019 справа була розподілена та передана до мого провадження, яку 23.07.2019 було прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання.

20.11.2019 ухвалою суду справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила свої уточнені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні, викладеним у позові, а також зауважила, що раніше, до 1987 року, вона проживала в зазначеному домоволодінні, де проживала вся її родина. У 1987 році вона отримала квартиру та поїхала. В літній період вона разом з дітьми, сестрою часто приїздила в батьківський будинок, де відпочивали. Після смерті брата ОСОБА_10 , їй було відмовлено у відвідуванні цього будинку. В нотаріальну контору вона не зверталася, про те що брат оформив спадщину їй стало відомо в 2013-2014 роках. Брат помер у 2018 році та після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори усно. Письмової відмови не було. Після смерті батьків вона часто приїжджала в будинок, жила разом з дітьми, усе літо, з травня по вересень, білила свою половину будинку, допомагала по господарству. Усі документи на будинок були у брата. Постійно в зазначеному будинку не проживала.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з врахуванням уточнених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в зазначеному будинку проживає з 1982 року та по теперішній час. Позивач та третя особа в спірному домоволодінні не проживали, а завжди приїздили тільки на відпочинок. У задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 просить відмовити у повному обсязі, так як на момент смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані не були та не проживали,у фактичне управління майном не вступали, а тому не мають законних підстав для визнання права власності на частину спадкового майна.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позов вони не визнають, надала заперечення та пояснила, що як за життя батьків так і після їх смерті, позивач ОСОБА_1 та третя особа- ОСОБА_4 не були прописані в зазначеному будинку, і фактично там не проживали. У період з 2000 по 2002 рр. батька та матері не стало, доньки за цей період не зверталися до нотаріальної контори із заявами . Їх брат, ОСОБА_7 , після смерті батьків прийняв спадщину лише у 2006 році. Доводи позивача про те, що їй не було відомо про вступ брата у спадок після смерті батьків не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки причини, на які позивач посилається є неспроможні, як вона зазначала, оскільки проживала в іншому місті. Щодо посилання позивача на ту обставину, що вона фактично вступила у спадок, слід зазначити, а ні позивач, ні третя особа в нотаріально контору не зверталися, відмови не отримували, все усно. Хоча вони повинні були надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якої в матеріалах справи не має. Також зазначила, що при вирішенні спорівпро спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята 1 січня 2004 року, не допускається застосування норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Також слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). У своєму позові позивачка та третя особа посилаються на те, що вони фактично користувались та проживали в будинку АДРЕСА_1 на час смерті батьків, а також вступили у володіння та управління спадковим майном, але жодних документів та доказів, підтверджуючих ці доводи не додають, лише посилаються на допитаних в судовому засіданні свідків, які ніби то підтверджують фактичне прийняття доньками спадшини, шляхом вступу у володіння та управління майном. Підстав для задоволення позову як позивача ОСОБА_1 так і третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину спадкового майна не вбачає, а тому необхідно відмовити у задоволені даних позовів у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні, зазначила, що уточнений позов ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення, та на підставі наданої нею позовної заяви, враховуючи уточнення до неї, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/6 частини зазначеного домоволодіння, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Першотравневого районного суду Донецької області знаходиться справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину спадкового майна. На підставі ч. 1 ст. 52 ЦПК України вона заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, подавши відповідний позов. Так, вона є рідною донькою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивачка ОСОБА_1 є її рідною сестрою. ОСОБА_7 був її рідним братом. Будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 побудований її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З самого народження вона з родиною проживала в батьківському будинку. ОСОБА_5 - її батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її мати ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті батьків вона проживала в спірному будинку, тому як і сестра та брат не стала звертатись до нотаріуса щодо оформлення права на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 . Отож, вважає, що має право на 1/6 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті батьків. Від позивачки вона дізналась, що їх брат ОСОБА_7 у 2006 році , за ініціативи дружини, ОСОБА_3 (відповідача по справі) отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків. ІНФОРМАЦІЯ_4 її брат ОСОБА_7 помер. Весь час вона проживала в батьківському будинку та користувалась прилеглою землею до нього, разом з донькою ОСОБА_11 проживали та проживають в спірному будинку, користуються ним та належною земельною ділянкою біля будинку. Більше того, вона разом з донькою здійснювала обробку землі та садила картоплю на земельній ділянці біля спірного будинку. Однак, нещодавно вона дізналась про те, що батьківський будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 її брат ОСОБА_10 залишив у спадок дружині - ОСОБА_3 , яка забороняє їй з донькою в ньому проживати. Вона не відмовлялася від спадщини, та вважала, себе такою, що прийняла спадок, а тому є спадкоємцем 1/6 частини нерухомого майна - домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яке залишилося після смерті її батьків, ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . Також додала, що її донька з 2004 року перебуває за кордоном, тому город вона обробляла сама, так як вважає, що це її будинок. Також повідомила, що раніше працювала у дитячому садку та була офіційно працевлаштована та мешкала у м.Донецьку. Через виниклу політичну та економічну ситуацію, у 2014 році вона була вимушена покинути своє рідне місто Донецьк та стати на облік в м. Маріуполі.. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вона є внутрішньо переміщеною особою.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав вимоги третьої особи та просив визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/6 частини спірного домоволодіння, щодо задоволення уточненого позову ОСОБА_1 не заперечував. Вважає, що фактично ОСОБА_4 прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем в даному будинку на час відкриття спадщини. Крім того, оскільки ОСОБА_4 фактично користувалася та проживали в будинку АДРЕСА_1 на час смерті батьків, тому вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, що також підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Тому є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що проживає у місті Маріуполі. Знає родину ОСОБА_16 , так як її мати проживала по сусідству в с.Мелекіне. Їй відомо, що ОСОБА_17 і ОСОБА_18 приїжджали і проживали в зазначеному будинку влітку.. Син - ОСОБА_7 та його дружина - ОСОБА_19 проживали окремо, в іншій частині будинку. Коли вона з міста приїжджала до матері в село, бачила сестер, які допомагали по господарству матері. ОСОБА_20 їй повідомила, що брат ОСОБА_10 прийняв спадок після смерті батьків. Після смерті матері ОСОБА_10 сестрам виділив кімнати, які вони білили, та завезли меблі. Їй відомо, що ОСОБА_21 і її сестра після смерті батьків приїжджали та упорядковували свій побут, влітку жили в будинку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 суду пояснив, що він лише з 2010 року постійно проживає в с. Мелекіне. Йому відома родина ОСОБА_16 . Раніше, за життя батьків, діти жили у будинку. Після смерті ОСОБА_5 , приблизно в 2000 році, сестри постійно, з травня по вересень перебували у будинку, оскільки він також на цей період, влітку, постійно приїздив в с.Мелекіно, їх городи майже стикуються та він зі свого городу ходив на беріг моря через город ОСОБА_20 , де бачив сестер, які влітку там мешкали, робили який-то ремонт. Постійно в с.Мелекіно він не знаходився.

Допитана у якості свідка ОСОБА_23 суду пояснила, що проживає у місті Маріуполі. Знає родину ОСОБА_16 , оскільки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 її двоюрідні сестри. Після смерті батька дівчат, ОСОБА_5 , вона працювала у пансіонаті «Чайка», який знаходиться напроти будинку ОСОБА_20, та в обід приходила до них в будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Їй відомо, що в будинку мешкали ОСОБА_7 з дружиною та сестри, влітку. Після смерті батьків сестри часто приїздили в будинок, робили ремонт, білили, а ОСОБА_24 з Донецька привозила меблі, займалася на городі. ОСОБА_20 працювала та приїздила у відпустку. Дівчата приїздили влітку.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що вона мешкає у с. Мелекіне з 1980 року постійно. Родину ОСОБА_16 знає, оскільки є їх сусідка. Після того, як доньки залишили батьківський будинок, вони приїжджали тільки відпочити на морі, влітку. На городі не допомагали. Батька доглядала ОСОБА_27 , яка разом з чоловіком постійно жили разом з батьками. Весь період часу вона жила поряд та бачила як все відбувалося. Сестри, після смерті батьків там ніколи постійно не проживали, приїжджали тільки влітку, наїздами. Коли сестри приїжджали вони зупинялися у батьків. Вона не бачила, щоб сестри ремонтували будинок, білили, допомагали на городі. Вони приїздили на вихідні покупатися на морі.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_28 суду пояснила, що родину ОСОБА_16 знає, вони її сусіди. Проживає вона по АДРЕСА_2 , навпроти ОСОБА_20 з 2002 року. Усі вони жили в будинку до одруження сестер. Потім сестри розїхалися, а ОСОБА_10 та ОСОБА_29 жили постійно. Сестри приїздили на день, два. Батькам допомагала завжди ОСОБА_29 , яка до останнього дня за батьками доглядала. Сестри постійно там не жили. За життя, їй казав батько, що ОСОБА_5 сестрам купив житло у м. Донецьк, а саме квартиру, меблі. Навіть влітку,сестри привозили дітей на тиждень, два, вони не жили в зазначеному будинку постійно. До 2002 року вона приїздила тільки на вихідні у п`ятницю, а у неділю їхала, тому бачила, як все відбувалося.

Допитана у якості свідка ОСОБА_30 суду пояснила, що проживає в с. Мелекіне і є сусідкою ОСОБА_20, з якими підтримує відносини. З батьками разом постійно проживали ОСОБА_29 та її чоловік. Після смерті батьків ОСОБА_16 , сестри приїздили, але ніколи не жили постійно, в основному влітку, так як працювали. Вона бачила, як сестри приїздили у різний час, та не надовго, інколи з дітьми. Господарством вони ніколи не керували, городом не займалися, все це робила ОСОБА_19 Зазначила, що вона раніше проживала по АДРЕСА_3 , але постійно бувала в батьківському будинку, що по сусідству, з будинком ОСОБА_20, оскільки село маленьке, то кожен знає де хто та з ким мешкає, а після 1997 року проживала по АДРЕСА_3 але у своїх батьків бувала щодня та бачила коли приїздили сестри.

Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Першотравневим райЗАГС Сталінської області 09.05.1957, ОСОБА_20 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 про що зроблено відповідний актовий запис № 54, батьками якої зазначені - ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ( а.с. 7).

Як вбачається, зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого повторно Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ОСОБА_5 (батько позивача та 3-ої особи) ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблено запис № 29 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого виконкомом Мелекінської сільської ради Першотравневого району, ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_6 (мати позивача та з-ої особи) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено запис № 74 (а.с.8).

Як вбачається, зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого виконкомом Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області, 10.10.2018, ОСОБА_7 (брат позивача та 3-ої особи) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено запис № 39 (а.с.9).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 160899410 від 25.03.2019, виданого Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради, будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування № 2-971 від 11.09.1996 року та свідоцтва про право на спадщину, за законом № 51 від 11.01.2006 (а.с. 11).

Отже, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належав ОСОБА_7 (сину померлих) на підставі договору дарування № 2-971 від 11.09.1996 року (а.с. 118-119) та свідоцтва про право на спадщину, за законом № 51 від 11.01.2006 (а.с. 117).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_9 виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання була знята з обліку ВУС Мелекінської с/р Першотравневий РВК Донецької області ще 06.04.1983 року (а.с.29).

Згідно паспорту громадянина СРСР виданого відділом внутрішніх справ Першотравневого райвиконкому Донецької області від 16.02.1983, ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була прописана в АДРЕСА_1 з 17.02.1983, та виписана 04.04.1983, більше записів щодо прописки останньої за вказаною адресою в паспорті не міститься (а.с. 30-31).

Згідно інформації з погосподарських книг «Мелекінської сільської ради депутатів трудящих» наданої сільським головою Мелекінської сільської ради ОСОБА_31 . від 02.04.2019 за № 233, за 1955-1957 роки № 8 стор. 40 особистий рахунок НОМЕР_10, ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 1957 року та до ІНФОРМАЦІЯ_8 ; за 1977-1979 роки стор. 28 особистий рахунок НОМЕР_8, згідно запису в книзі адреса не присвоювалась до 1977 року, та є запис райколхоз «Росія» Набережна, № 27 (а.с.32, 159-161); за 1983-1985 роки є запис про вибуття останньої 04.04.1983 (а.с. 152, 153-154).

Згідно акту обстеження фактичного проживання від 08.05.2019 № 20, складеного помічником депутата Мелекінської сільської ради по виборчому округу № 4 ОСОБА_32 та мешканцями села Мелекіне, встановлено, що гр. ОСОБА_20 на момент смерті гр. ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та гр. ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що своїми підписами в акті підтвердили мешканці с. Мелекіне (а.с.56).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Мелекінської сільради від 08.05.2019 № 429, яка надана на підставі акту обстеження фактичного проживання від 07.05.2019, ОСОБА_20 на момент смерті гр. ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та гр. ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

Крім того, згідно інформації з погосподарських книг «Мелекінської сільської ради депутатів трудящих» за 1955-1957 роки, ОСОБА_7 (рідний брат позивача), ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований з 1957 року та був зареєстрований до 11.09.1996 згідно запису в книзі за 1996-2000 роки Мелекінської сільської ради; згідно погосподарської книги за 2001-2005 роки останній був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; згідно погосподарської книги за 2016-2020 роки ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 19.01.1998 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 запис № 39 від 10.10.2018 (а.с. 32), що підтверджує реєстрацію та постійне проживання останнього в спірному будинку по день його смерті.

Також, згідно інформації наданої сільським головою Мелекінської сільської ради ОСОБА_31 , відповідач ОСОБА_3 (дружина брата позивача) ніколи не була зареєстрована за вищезазначеною адресою, але згідно акту помічника депутата Мелекінської сільської ради по 4 округу від 02.04.2019, з 2000 року і по теперішній час, в різні періоди в зазначеному будинку остання проживала разом з сином ОСОБА_33 (син брата позивача) (а.с.32).

Згідно акту обстеження фактичного проживання від 08.05.2019 № 21, складеного помічником депутата Мелекінської сільської ради по виборчому округу № 4 ОСОБА_32 та мешканцями села Мелекіне, в ході обстеження факту проживання було встановлено, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично з 1982 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вела спільне господарство з її чоловіком ОСОБА_7 та його батьками з моменту фактичного проживання та по день їх смерті, що підтвердили своїми підписами в акті мешканці с. Мелекіне (а.с.58).

Відповідно до довідки виконкому Мелекінської сільської ради від 08.05.2019 № 428 , яка надана на підставі акту обстеження фактичного проживання, складеного помічником депутата Мелекінської сільської ради по виборчому округу № 4 від 07.05.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 1982 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та вела спільне господарство з її чоловіком ОСОБА_7 та його батьками по день їх смерті (а.с.57).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності після смерті ОСОБА_7 (брата позивача) ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , його дружина (відповідач по справі) прийняла у спадок спірний будинок, який їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2019, що (а.с.53).

Таким чином, зазначені вище докази, ще раз підтверджують, що позивач не була зареєстрована та не проживала за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті її батьків - ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Крім того, допитані в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_34 кожен окремо, підтвердили, що позивач та її сестра ОСОБА_4 , приїжджали в спірний будинок тільки влітку на відпочинок, так як і самі свідки в с. Мелекіне не проживали постійно, тому не можуть стверджувати, що позивач та третя особа постійно проживали в спірному будинку, вели господарство, робили ремонт, тобто не можуть підтвердити факту вступу в управління або користуванням майном..

Крім того, до розгляду справи по суті, третьою особою - ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою позивача та померлого ОСОБА_7 , було надано позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якому просила враховуючи уточнення до позову, визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого ОСОБА_44 с/р Арик-Баликського району, ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_37 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 , де зроблено відповідний запис № 34, батьками якої зазначені ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 (а.с. 69).

Згідно довідки від 11.11.2004 № 1085-03-60, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_15, зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_38 , актовий запис № 3524 та 12.04.1994 було зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акту № 133 (а.с.68).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 25.02.2005, у ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_13 народилася донька ОСОБА_41 (а.с.70).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 20.08.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.71).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання складеного комісією у складі помічника депутата Мелекінської сільської ради по виборчому округу № 4 від 27.05.2019 ОСОБА_32 та мешканцями с. Мелекіне, при обстеженні встановили, що ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що своїми підписами підтвердили мешканці села Мелекіне (а.с.87).

Так, відповідно до довідки виконкому Мелекінської сільської ради від 28.05.2019 № 497, виданої на підставі акту обстеження фактичного проживання складеного помічником депутата Мелекінської сільської ради по виборчому округу № 4 від 27.05.2019, гр. ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86).

Крім того, з інформації наданої сільським головою Мелекінської сільської ради від 18.06.2019 № 365, слідує, що згідно погосподарських книг «Мелекінської сільської ради депутатів трудящих» за 1955-1957 роки № 8 особистий рахунок НОМЕР_10, ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрована з 1957 року; згідно запису в книзі адреса не присвоювалась до 1977 року; за 1977-1979 роки, є запис райколхоз «Росія» Набережна, № 27 « ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_12 », та в книзі за 1977-1979 роки особистий рахунок № НОМЕР_8 , є запис, що остання вибула з місця реєстрації в м. Донецьк 09.04.79, а також згідно погосподарських книг за 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки відомості про ОСОБА_42 відсутні (а.с.157, 161).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання затвердженого депутатом Мангушської селищної ради 14.06.2019, мешканці смт Мангуш проживаючі за адресою: АДРЕСА_5 , обстежили факт проживання та встановили, що в період з 1996 року по 2000 рік на період навчання в Мангушській ОШ № 1 за адресою: АДРЕСА_6 , проживав гр. ОСОБА_33 ( син відповідача ), гр. ОСОБА_3 - мати ОСОБА_33 , постійно не проживала за даною адресою, але декілька разів на місяць приїжджала для ведення господарських справ по квартирі та відвідування сина ( а.с.151).

Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 14.06.2019 виданого виконкомом Мелекінської сільської ради Мангушського району, мешканці с. Мелекіне після обстеження факту проживання встановили, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично з 1982 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_5 , вона вела там спільне господарство разом з чоловіком та його батьками з моменту фактичного проживання та по день їх смерті, а гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 на момент смерті батьків не проживали за вказаною адресою, що мешканці с. Мелекіне підтвердили своїми підписами ( а.с.163).

Ухвалою суду від 23.05.2019 з Мангушської державної нотаріальної контори були витребувані копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При досліджені та вивченні судом наданої Мангушською державною нотаріальною конторою інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та копій спадкових справ, з`ясувалось, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 за даними Спадкового реєстру не відкривалась.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , було заведено спадкову справу 14.10.2005 за № 269 та видане свідоцтво про право на спадщину 11.01.2006 за № 38393723 (а.с.92), згідно якого спадкоємцем ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме Ѕ частини домоволодіння з належними до нього будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є її син ОСОБА_7 , що мешкає за вказаною адресою (а.с. 105).

Крім цього, слід зазначити, що згідно договору дарування від 11.09.1996, ОСОБА_5 , за життя ( батько позивача, третьої особи та ОСОБА_7 ) подарував, а ОСОБА_7 прийняв у дар Ѕ частину жилого будинку з належними до нього будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.118-119).

Отже, спірне домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Державним комунальним підприємством «Першотравневе БТІ» від 21.03.2006 № 10147837, належав на праві приватної власності ОСОБА_7 , на підставі договору дарування № 2-971 від 11.09.1996 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 51 від 11.01.2006 (а.с.120).

Так, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , було заведено спадкову справу 01.11.2018 за № 130/2018 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом 19.04.2019 за № 64088416 та за № 64088446 (а.с.93), згідно якого спадкоємцем ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме земельної ділянки площею 0,2500 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованої у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :01:000:0365 та домоволодіння з належними до нього будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці за кадастровим номером :01:000:0365, є його дружина ОСОБА_3 (а.с. 125,126).

Враховуючи зазначене, слідує, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.04.2019, індексні номера витягів 164268373 та 164278493, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0365, площею 0,25 га та домоволодіння (житловий будинок) з належними до нього будівлями подвір`я, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0365, площею 0,25 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 127, 128).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час дії ЦК в редакції 1963р., який в ст.549 передбачав, що діями, що свідчать про прийняття спадщини є, зокрема, фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Однак, суд, керуючись принципами, викладеними в ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів,- не може прийняти зазначені позивачкою та третьою особою докази та пояснення свідків, як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження вказаного факту.

Відповідно до ч.2 ст.78 в редакції ЦПК України, чинної з 15.12.2017, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, позивач і третя особа звернулися до суду з даними позовами про визнання права власності на частину спадкового майна, майже через 17 років з дати відкриття спадщини і тому заявлені ними вимоги повинні бути підтверджені певними засобами доказування.

Обов`язком позивача та третьої особи є доведення відповідними доказами факту прийняття ними спадщини, саме з грудня 2002 року, тобто після смерті матері ОСОБА_6 .

Між тим, ані позивач, ані третя особа, ні в позовних заявах, ні в ході розгляду справи в суді не надали жодного доказу на підтвердження вказаного факту та не обгрунтували, яким чином вони здійснювали управління спадковим майном, перелік та склад такого майна за період з грудня 2002 року по час звернення до суду.

Як вбачається з листа Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Тому, слід звернути увагу на відсутність обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Також, слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

З положень статей 548, 549 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Але, ані позивач ОСОБА_1 , ані третя особа ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 не довели належними та допустимими доказами, що вони вступили у фактичне управління або володіння спадковим майном після смерті їх батьків, тобто вчинили дії, які могли б свідчити про прийняття ними спадщини, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення їх позовних вимог.

Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати платежів тощо.

Правовстановлюючі документи на будинок знаходилися після смерті батьків у померлого ОСОБА_7 (брата позивача та третьої особи), який і прийняв спадщину.

Після смерті батьків пройшло майже 17 років, але ані позивач, ані третя особа з позовами про захист своїх прав до брата не зверталися, доводи про те, що їм не було відомо про отримання свідоцтва про право на спадщину не відповідають дійсності, докази про це надані суду не були, посилання останніх на те, що вони постійно користувались та фактично проживали в спірному будинку та покази свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали та робили ремонт, білили будинок, вели господарство та завозили меблі, не знайшли своє підтвердження у суді.

Крім того, згідно наявних у матеріалах справи письмових доказів, а саме актів та довідок про не проживання позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 на час смерті батьків в будинку АДРЕСА_1 та копій погосподарських книг, наданих Мелекінською сільською радою, останні за зазначеною адресою не проживали та не були прописані на час смерті батьків, в управління спадковим майном також не вступили, що також підтверджують покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_28 та ОСОБА_30 , які підтвердили що позивач та третя особа у спірному домоволодінні фактично не проживали, по господарству не допомагали, а лише приїздили влітку на відпочинок. Отже, останні приїздили в спірний будинок лише влітку на відпочинок, що не свідчить про прийняття ними спадщини та вступ в управління спадковим майном.

Із урахуванням всіх обставин встановлених при розгляді справи та приймаючи до уваги приписи ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) та чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 є безпідставними, не обгрунтованими та не доведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння слід відмовити у повному обсязі, крім того у позові третьої особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння, також слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.2,4,81,258,259,263-268,271-273 ЦПК України, ст.ст.548,549 ЦК України (в редакції 1963 року), постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння - відмовити у повному обсязі.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/6 частини домоволодіння - відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.03.2020.

Суддя С.В. Чудопалова