КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/3153/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6304/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року у складі судді Тиханського О.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`ю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`ю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна, визнання права власності.

26 лютого 2020 року позивачем оголошено усну заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б., в якій вказує на порушення головуючим суддею правил несумісності, етики судді, вчиняє інші правопорушення, крім того головуючий суддя ставиться неприязно до позивача та в них існує особистий конфлікт.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року заяву про відвід судді Тиханському О.Б. залишено без розгляду.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу шляхом стягнення на користь держави штрафу в розмірі 2 102 грн., за зловживання своїми процесуальними правами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення діючого законодавства, право на справедливий та неупереджений суд, просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що не погоджується з висновком суду про заявлений усний відвід судді, який не відповідає дійсності, оскільки за змістом, відвід суду не заявлявся.

Вказано, що на початку судового засідання не було оголошено склад суду та суд з початку процесу навіть не запитав скаржника, про довіру до суду, чим порушив його права, в зв`язку з чим ОСОБА_1 висловлено свою усну недовіру суду, яка склалась та існує через відкритий конфлікт між суддею та скаржником, після чого головуючий суддя навмисно перекрутив ситуацію, та почав говорити про відвід, враховуючи те, що скаржник не має юридичної освіти, а тому не приділив уваги на той факт, що відвід та недовіра до суду не тотожні речі в процесі.

Зазначено, що в ухвалі суд вказав неправдиву інформацію про те, що представник позивача підтримав відвід. Крім того, письмово відвід суду не було заявлено, а просто усно підтримано слова судді.

Крім того, також не погоджується з визначеним в ухвалі суду заходом процесуального примусу у вигляді штрафу, який визначено судом не мінімальним, та не враховано той факт, що скаржник тимчасово не працює, що у нього сталася крадіжка всього майна та він перебуває у важкому матеріальному стані.

Зазначає, що все вказане вище свідчить лише про те, що суддя ставиться до нього упереджено про що в ухвалі винесено попередження про те, що в подальшому штраф буде визначено від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що сприймається як фінансова погроза, яка позбавляє скаржника принципу рівності всіх учасників судового процесу.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Желіховський В.М. в інтересах ОСОБА_2 просив скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року без змін.

Зазначив, що скарга є безпідставною, як в частині, яка стосується відводу судді Тиханському О.Б., так і в частині рішення суду про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, вказує той факт, що 27.05.2020 року відбулося підготовче судове засідання у цивільній справі під час якого продовжувалися розглядатися клопотання сторін. У ході підготовчого судового засідання позивачем ОСОБА_1 вже не заявлявся відвід судді Тиханському О.Б. та ним до суду надано квитанцію від 19 березня 2020 року про сплату накладеного на нього штрафу в розмірі 2 102 грн. Тобто позивач ОСОБА_1 фактично визнав законною та обґрунтованою ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Желіховського В.М. в інтересах ОСОБА_2 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами про відвід судді Тиханському О.Б., а саме: 04.02.2019 року, 24.09.2019 року та 13.11.2019 року, 26.12.2019 року з підстав, які викладені зокрема, у заявах про відвід 13.11.2019року та 26.12.2019 року.

Встановлено, що ухвалами Обухівського районного суду Київської області від 06.02.2019 року, 07.10.2019 року, 18.11.2019 року, вказані заяви про відвід були визнані необґрунтованими, а в їх задоволенні було відмовлено (а.с.31-38).

Ухвалою районного суду від 26.12.2019 року вчетверте подану ОСОБА_1 заяву про відвід залишено без розгляду.

Залишаючи усну заяву ОСОБА_1 про відвід судді без розгляду з застосуванням заходів процесуального примусу, суддя першої інстанції виходив із того, що обставини, які викладені в поданій усній заяві про відвід не мають жодного відношення до розгляду даної цивільної справи та є необґрунтованим, оскільки позивачем вказано, проте не надано доказів на підтвердження зацікавленості, упередженості, необ`єктивності судді при розгляді даної справи. Крім того, суду не надано доказів про негативне або інше відмінне ставлення головуючого судді до позивача, а з урахуванням попереднього рішення про залишення аналогічної заяви без розгляду з підстав зловживання процесуальними правами, застосовано процесуальний примус у вигляді штрафу, у сумі 2102грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Вирішуючи питання про відвід суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що викладені в поданій усній заяві про відвід не мають жодного відношення до розгляду даної цивільної справи та є необґрунтованим, оскільки позивачем вказано, проте не надано доказів на підтвердження зацікавленості, упередженості, необ`єктивності судді при розгляді даної справи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із заявами про відвід судді Тиханському О.Б. з підстав того, що суддя є зацікавленим у розгляді даної справи, крім того, ним порушено норми процесуального законодавства, зокрема щодо вирішення питання про підсудність даної цивільної справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про відвід без розгляду.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правам.

Згідно п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За умовами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Встановивши, що позивач неодноразово заявляв безпідставні клопотання про відвід головуючого судді Тиханському О.Б., суд дійшов обґрунтованого висновку про зловживання ним процесуальними правами, оскільки зазначені обставини штучно ускладнюють цивільний процес та перешкоджають вирішенню спору, який тривалий час не знаходить свого вирішення.

Так, як свідчать матеріали, вказана цивільна справа перебуває у проваджені суду першої інстанції з 2015 року, у ній неодноразово змінювався головуючий суддя, й через подані позивачем заяви про відводи, розгляд справи відкладався з причин дотримання передбаченої процесуальним законом процедури їх вирішення, що призводить до тяганини у розгляді справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, заяву про відвід головуючому судді залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі районного суду було зауважено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені положеннями ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Пунктом 2. ч. 1 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У випадку повторно чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторно чи неодноразового зловживання процесуальними правами, зокрема, суд з урахуванням конкретних обставин справи стягує у дохід з державного бюджету з відповідного учасника процесу від одного до десяти розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб (ч.2 ст.148 ЦПК).

З огляду на викладене, процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчить про безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, що є зловживанням процесуальними правами в розумінні ст. 44 ЦПК України, а з урахуванням того, що попередній відвід залишено без розгляду та попереджено про наслідки зловживання процесуальними правами, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду про вжиття відносно позивача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у визначеному судом розмірі.

Посилання апеляційної скарги на те, що встановлений судом розмір штрафу, в сумі 2102 грн. є завищеним, колегія суддів визнає безпідставними, остільки по справі заявлено вп`яте відвід головуючому, що носить необґрунтований характер, після попередженням про наслідки зловживання процесуальними правами. Встановлена судом сума штрафу узгоджується з положеннями ч.1 ст.148 ЦПК України та відповідає конкретним обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суддя Тиханський О.Б. ставиться до позивача упереджено, про що в ухвалі винесено попередження про те, що в подальшому штраф буде визначено від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що сприймається як фінансова погроза, яка позбавляє скаржника принципу рівності всіх учасників судового процесу, колегія суддів визнає такими що не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо залишення без розгляду заяви, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ухвали суду ОСОБА_1 роз`яснено, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє його від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України, а також викладено диспозицію ч.2 ст.148 ЦПК України в частині наслідків повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами.

Разом з тим, роз`яснення положень цивільного процесуального закону не свідчить про порушення прав та законних інтересів сторони спору, а спрямоване на неприпустимість зловживання процесуальними правами та оперативний розгляд справи.

До того ж, положеннями п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України на суд покладено обов`язок щодо запобігання зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та необхідність вжиття заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З урахуванням викладеного, а також практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, колегія суддів вважає, що відповідачем не зазначено та не доведено будь-яких обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: