Ім`ям України Провадження № 2/932/1654/20
27 березня 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аха Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -
Позивач, ПрАТ «СК «Аха Страхування», у грудні 2018 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій прохає стягнути на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 19 946 гривень 73 копійки та судовий збір (а.с.1-2).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 27).
На адресу відповідача надсилалась копія позовної заяви та копія ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 28), однак відповідач дій із отримання кореспонденції не вжив.
У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Томаша В.І. до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, 11 листопада 2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а.с. 47).
Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року справу прийнято до провадження цим складом суду (а.с. 48). Копія ухвали від 13 листопада 2019 року надіслана на адресу сторін (а.с. 49), позивачем отримана 28 січня 2020 року, а відповідачем знову дій із отримання поштової кореспонденції не вжито (а.с. 50-51). Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до вимог ст. 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання знову не скористався.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із вимогами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із вимогами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за регресними зобов`язаннями починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із вимогами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними із використанням ним джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), ОСОБА_3 , як власнику пошкодженого автомобіля, було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із вказаними діями відповідача. Внаслідок того, що ОСОБА_3 було укладено із ПрАТ «СК «Аха Страхування» договір добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу, він звернувся до страховика із повідомленням про настання страхового випадку. В зв`язку з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_3 до позивача, в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ЦК України, в межах фактично понесених витрат, перейшло право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобов`язання виплатити відповідну суму на користь позивача. ОСОБА_1 , як особа, яку постановою суду визнано винною у вчиненні ДТП за участю зазначених вище транспортних засобів, в досудовому порядку сплачені ПрАТ «СК «Аха Страхування» кошти на відшкодування майнової шкоди, що завдана власнику автомобіля марки «ЗАЗ TF698P», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не повернув, досудову претензію проігнорував. Внаслідок цього, ПрАТ «СК «Аха Страхування» має право вимагати стягнення вказаної суми в порядку регресу з відповідача, і реалізувало це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 762 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 22, 261, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-81, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аха Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня отримання учасником справи його копії. Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко