Єдиний унікальний номер: 379/313/20
Провадження № 2/379/262/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), АТ «Оператор газорозподільної системи» Київоблгаз» про зняття арешту з невизначеного (нерухомого) майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом і просить: зняти арешт з всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , який було накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції Київської області про арешт майна боржника, зняти оголошення заборони на його відчуження №763/2 від 22.12.2003, реєстраційний номер обтяження 49940 та запис про арешт майна у відомостях з єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивач, вважаючи, що накладеним арештом на його нерухоме майно порушуються його як власника законні права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачами не було подано відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Судові витрати просить залишити за ним.

Представник відповідача Таращанського районного відділу виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника.

Представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи» Київоблгаз» в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника, позов визнали.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-13).

Позивач, має намір скористатися своїми правами власника щодо належного йому зазначеного вище домоволодіння. Проте, не може розпоряджатися своїм майном, оскільки від державного реєстратора дізнався, що на все належне йому нерухоме майно накладено арешт.

Так, згідно інформаційної довідки №202663500 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційний номер обтяження: 49940, зареєстровано 02.07.2004 року реєстратором: Таращанська районна державна нотаріальна контора, Київська область, на підставі постанови Державної виконавчої служби №763/2 від 22.12.2003, об`єкт обтяження: невизначене майно, усе нерухоме майно, ціле, добудоване, жиле за адресою с. Лук`янівка, Таращанський район, Київська область, власник: ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивач, маючи намір розпорядитися належним йому нерухомим майном та не маючи фактично такої можливості через накладення арешту, звернувся до Таращанського районного відділу виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), із відповідною заявою. Проте, листом начальника Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) №2744/18.16-28 від 19.02.2020 позивачу було роз`яснено, що оскільки виконавче провадження було завершено не в зв`язку з повним фактичним виконання рішення суду, зняття арешту можливо виключно за рішенням суду.

Так, згідно згаданої відповіді начальника Таращанського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист № 2-393 від 11.11.2003, виданий Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Київоблгаз» боргу в сумі 2671,19 грн. Кошти були стягнуті частково, залишок боргу становив 1520,19 грн.

15.03.2004 виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ст. 47 (стара редакція) ЗУ «Про виконавче провадження» і виконавчий документ був повернутий стягувану без виконання. За таких обставин підстав зняти арешт - не було (а.с. 15).

В зв`язку з тим, що накладений арешт є перешкодою для позивача, як власника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та через відсутність підстав для зняття арешту відповідачем, позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачі не заперечують проти скасування арешту.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, та те, що виконавчий лист на підставі якого виникло обтяження було повернуто стягувачу ще у 2004 році, повторно для примусового виконання він не пред`являвся стягувачем, строк пред`явлення виконавчого документу сплив, відповідачі не заперечують проти скасування арешту, що подальше існування арешту майна буде становити лише надмірний тягар для позивача і такий арешт не є пропорційним до боргових зобов`язань позивача, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За бажанням позивача понесені ним судові витрати суд залишає за ним.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: вул. Паркова, 20 м. Тараща Київської області, 09501), АТ «Оператор газорозподільної системи» Київоблгаз» (юридична адреса: 08150, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вул. Шевченка, 178, ) про зняття арешту з невизначеного (нерухомого) майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт всього нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 49940, зареєстровано 02.07.2004 року реєстратором: Таращанська районна державна нотаріальна контора, Київська область, на підставі постанови Державної виконавчої служби №763/2 від 22.12.2003, об`єкт обтяження: невизначене майно, усе нерухоме майно, ціле, добудоване, жиле за адресою с. Лук`янівка, Таращанський район, Київська область, власник: ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін