Провадження № 2/761/3468/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Валовій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (, місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович (місцезнаходження: 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, оф. 6)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (, місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 60)

предмет позову: про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 (наділі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (наділі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович (наділі - третя особа-1), Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - третя особа-2), відповідно до якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем № 3310, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №006-Р/009151 від 02 червня 2008 року у сумі 74727,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний напис порушує права позивача та вчинений з порушенням, оскільки:

1. Не було встановлено безспірності заборгованості, оскільки у позивача відсутня заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 29 січня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

2. Порушено строки визначені ст.88 «Про нотаріат», протягом якого виконавчий напис може вчинятися.

Вказана позовна заява, відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Піхур О.В.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-24 від 13 січня 2020 року, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 38-39).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року вжито заходів забезпечення позову (а.с. 40-42).

10 березня 2020 року Шевченківським районним судом м. Києва витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича копію належним чином завіреної нотаріальної справи по вчиненому виконавчому напису від 02.08.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №3310, яким було звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №006-Р/009151 від 02.06.2008 року у сумі 74727,17 грн.

03 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа-1, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича вимоги ухвали суду про витребування доказів не виконала, правом на подання пояснень не скористалася, подала до суду клопотання, про розгляд справи без участі третьої особи.

Третя особа-2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», правом на подання пояснень не скористалась.

Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначивши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Третя особа-1, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, про розгляд справи без участі третьої особи.

Представник третьої особи-2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не подавав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між позивачем та третьою особою-2 укладено кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №11-13/08-ДД від 07.08.2008 (надалі - кредитний договір) та підписано додаток №1 до кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору сторони домовились про те, що банк надає позичальнику в тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням карти VISA ELECTRON № НОМЕР_2 , відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 10800,00 грн. з терміном повернення наданих кредитних ресурсів до 06 травня 2010 року та сплати процентів за користування кредитними ресурсами за процентами в розмірі, порядку та в строки, обумовлені цим кредитним договором.

Відповідно до додатку №1 кредитного договору останньою датою повернення кредиту є також 06 травня 2010 року.

Між позивачем та третьою особою-2 02 червня 2008 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної карти. Строк дії платіжної карти закінчився 31 лютого 2010 року. Перевипуск карти на новий строк банком здійснено не було, що на думку позивача свідчить про припинення карткового рахунку VISA ELECTRON № НОМЕР_2 .

Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що строк дії відновлюваної лінії може бути пролонгованим сторонами на кожні наступні 22 місяці, якщо не пізніше, ніж за 30 діб до моменту закінчення строку дії відновлюваної кредитної лінії жодна із сторін не заявила письмово про його закінчення. При цьому сторони підписують відповідну додаткову угоду до цього договору.

Позивач стверджує про те, що між сторонами не було підписано відповідної угоди. Матеріали справи зворотного не містять.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2012 року у справі №2604/5031/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №11-13/08ДД від 07.07.2008 у сумі 10241,15 грн. та судові витрати у сумі 222,41 грн. (а.с. 24).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2012 року скасовано та і ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по нарахованим відсоткам у сумі 9189,62 грн. та судовий збір в сумі 62,89 грн., а всього 9252,51 грн. (а.с. 21).

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №2604/5031/12 від 04.09.2013, про стягнення заборгованості у сумі 9252,51 грн.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 43981697 від 29 січня 2018 року, винесеної заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві Шеремет Юлією Михайлівною встановлено, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження відраховані з пенсії боржника в повному обсязі, враховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2604/5031/12, виданого 04 вересня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості в сумі 9252,51 грн. закінчено (а.с. 17).

Відповідно до виконавчого напису від 02.08.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №3310 звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №006-Р/009151 від 02.06.2008 року укладеного між Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем у сумі 74727,17 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 лютого 2018 року по 15 липня 2019 року (а.с. 9).

Оцінка суду.

Щодо наявності заборгованості перед стягувачем.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Однак доказів заміни кредитора у зобов`язанні матеріали справи не містять, третьою особою-1, вимоги ухвали суду щодо витребування доказів не виконано, що позбавляє суд можливості перевірити вказану обставину.

Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що приватним нотаріусом спірний виконавчий напис вчинено з порушенням, оскільки не було встановлено безспірності заборгованості, оскільки у позивача відсутня заборгованість перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 29 січня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Надаючи оцінку вказаній обставині, суд звертає увагу на таке.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.

Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 43981697 від 29 січня 2018 року, винесеної заступником начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві Шеремет Юлією Михайлівною встановлено, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження відраховані з пенсії боржника в повному обсязі, враховуючи викладене, керуючись вимогами п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2604/5031/12, виданого 04 вересня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення заборгованості в сумі 9252,51 грн. закінчено (а.с. 17).

Відповідно до виконавчого напису від 02.08.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №3310 звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №006-Р/009151 від 02.06.2008 року у сумі 74727,17 грн. (сума написана від руки по закресленому надрукованому тексту 746771,77 грн.). Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 лютого 2018 року по 15 липня 2019 року (а.с. 9). При цьому, як вбачається із пояснень позивача у виконавчому написі також допущено помилку щодо номера договору. Вказана обставина підтверджується копією договору, наявного в матеріалах справи (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору сторони домовились про те, що банк надає позичальнику в тимчасове користування кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням карти VISA ELECTRON № НОМЕР_2 , відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 10800,00 грн. з терміном повернення наданих кредитних ресурсів до 06 травня 2010 року та сплати процентів за користування кредитними ресурсами за процентами в розмірі, порядку та в строки, обумовлені цим кредитним договором.

Відповідно до додатку №1 кредитного договору останньою датою повернення кредиту є також 06 травня 2010 року.

Між позивачем та третьою особою-2 02 червня 2008 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної карти. Строк дії платіжної карти закінчився 31 лютого 2010 року. Перевипуск карти на новий строк банком здійснено не було, що на думку позивача свідчить про припинення карткового рахунку VISA ELECTRON № НОМЕР_2 .

Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що строк дії відновлюваної лінії може бути пролонгованим сторонами на кожні наступні 22 місяці, якщо не пізніше, ніж за 30 діб до моменту закінчення строку дії відновлюваної кредитної лінії жодна із сторін не заявила письмово про його закінчення. При цьому сторони підписують відповідну додаткову угоду до цього договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами було підписано відповідну угоду.

Суд погоджується із аргументами позивача, оскільки заборгованість за кредитним договором погашено, виконавче провадження закінчено 29 січня 2018 року. Крім цього, стягнення проводиться за період з 16 лютого 2018 року по 15 липня 2019 року, в той же час як матеріали справи не містять підтверджень, щодо продовження кредитних відносин.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Крім того у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості для підтвердження поданої виписки по рахунку позивача, що також ставить під сумнів можливість встановлення нотаріусом безспірності заборгованості.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Отже у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання,чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц.

З урахуванням вищезазначеного, під час розгляду справи, судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивачки перед банком, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який не обґрунтовується та не доводиться жодним доказом, щодо меж позовної давності, в той же час, як датою повернення кредиту, згідно укладеного договору, зазначено 06 травня 2010 року.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 13 грудня 2019 року позивачем, при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено 768,40 грн. судового збору (а.с. 8).

Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.1, 4, 15, 16 ЦК України; ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5; Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (, місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41), треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович (місцезнаходження: 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, оф. 6), Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (, місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 60), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем № 3310, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №006-Р/009151 від 02 червня 2008 року у сумі 74727,17 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (, місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: