Справа № 950/815/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2020 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря Гладкової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лебедині Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
В С Т А Н О В И В:
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність.
Відповідачка до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
28.05.2020 року ухвалою Лебединського районного суду Сумської області було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 22.06.2020 року. Справа слуханням неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою відповідачки.
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 17.08.2017 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 1500 доларів США зі строком повернення 31 грудня 2017 року 1 січня 2018 року.
У визначений строк відповідачка грошові кошти не повернула.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінюються сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст. 1047 ЦК України ).
Крім того, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору в обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей тої ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язані або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст.610 Цивільного кодексу України простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, шо боржник вважається таким, ц прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання.
Ст.99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Ст.524 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має бути виражено в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Ст.533 Цивільного кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, як інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим норматив правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Відсутня заборона укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж с грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валі зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (позиція, викладена у поста Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019р. у справі №373/2054/16-ц).
Станом на 11 травня 2020р. офіційний курс Національного банку України становив 26,8185грн./дол. США, а відповідно ціна позову становить 40 227,75грн. = 1500,00дол.США * 26,8185грн./дол. США.
Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на за свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп..
На підставі викладеного, ст.ст. 525-526, 530, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя Бакланов Р. В.