Справа № 344/6103/15-ц
Провадження № 2/344/104/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання майна особистою власністю та виключення майна із спадкової маси,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання майна особистою власністю та виключення майна із спадкової маси. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , який було розірвано 21 грудня 1995 року. У шлюбі народилося двоє дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15.02.1998 року вона отримала від ОСОБА_6 кошти в сумі 60 000,00 грн. для придбання житла для неповнолітніх синів в рахунок компенсації за 1/2 частки в спільно набутому майні під час шлюбу з ОСОБА_7 , про що на його вимогу написала розписку. За рахунок вказаних коштів нею було придбано дві квартири за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартир, нотаріально посвідчений 02.03.1998 року. Відповідно до договору продажу квартир вчинено за 6 651 грн., видатковим касовим ордером встановлено, що загальна сума оплати за квартири складала 8141,50 грн. даний факт відомий відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також можуть підтвердити свідки. 26.12.1996 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина. Покійним ОСОБА_2 .В за життя заповіту складено не було. Вона як дружина спадкодавця є спадкоємцем першої черги, крім неї право на спадкування заявили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Просить постановити рішення яким визнати нерухоме майно , а саме квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 особистою приватною власністю ОСОБА_9 . Виключити майно, квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та №7 із спадкового майна, що підлягає спадкуванню після смерті спадкодавця ОСОБА_10 -В.

22.10.2019 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заву, в якому зазначив, що спірні об`єкти нерухомості, а саме квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 визнані як частина спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_10 та за ним визнано право власності на 1/6 частину даних квартир відповідно до рішень судів, що набрали законної сили. Просив в позові відмовити за безпідставністю ( т.2 а.с.180-184).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 17.01.2017 року надала пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 28.11.1996 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , прізвище дружини після розірвання шлюбу - ОСОБА_12 (т.1 а.а.5).

Батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія ДИЗ НОМЕР_2 від 07.06.1982 року та серії НОМЕР_3 № 088 165 від 27.12.2007 року (т.1 а.с.6,7).

15.02.1998 року позивачка отримала від ОСОБА_6 кошти в сумі 60 000,00 грн. для придбання житла для неповнолітніх синів в рахунок компенсації за 1/2 частки в спільно набутому майні під час шлюбу з ОСОБА_7 , про що на його вимогу написала розписку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 претензій до розподілу спільного майна з ОСОБА_6 не має і не буде мати (т.1 а.с.8).

02.03.1998 року був укладений договір купівлі-продажу, між ОСОБА_13 , продавцем та ОСОБА_14 , покупцем, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (т.1 а.с.9).

Згідно видаткового касового ордеру від 24.09.1998 року були сплачені кошти за квартири в розмірі 8141,50 грн. (т.1 а.с.10).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.1998 року (а.с.11).

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_5 , у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_15 ОСОБА_16 )т.1 а.с.12-15).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_6 на праві приватної власності належить ОСОБА_15 ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.1998 року ( т.1 а.с.16).

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , у даній квартирі зареєстровані ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ( т.1 а.с.17-20).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 26.12.1996 року ОСОБА_10 зареєстрував шлюб з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 - ОСОБА_16 (т.1 а.с.21).

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 23.08.2007 року (т.1 а.с.22).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.06.2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного вищого навчального закладу Західноукраїнський економіко-правничий університет, ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ТОВ Буковинажитлобуд, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_22 , арбітражний керуючий Хлібейчук Ігор Михайлович про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та транспортних засобів, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6 . Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_14 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6 та на 1/2 частину вказаної квартири, належну на праві спільної сумісної власності подружжя, а всього на 2/3 частини квартири АДРЕСА_6 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 , а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 . Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_14 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 та на 1/2 частину вказаної квартири, належну на праві спільної сумісної власності подружжя, а всього на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 . Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу Західноукраїнський економіко-правничий університет (м.Івано-Франківськ, вул.Мельничука, 14). Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу Західноукраїнський економіко-правничий університет (м.Івано-Франківськ, вул.Мельничука, 14). Визнано в порядку спадкування за ОСОБА_14 право власності на 1/3 частку статутного капіталу Приватного вищого навчального закладу Західноукраїнський економіко-правничий університет (м.Івано-Франківськ, вул.Мельничука, 14). Стягнуто з ОСОБА_14 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 45 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи. Стягнуто з ОСОБА_14 та ОСОБА_3 в дохід держави 1609 грн. 00 коп. В решті вимог в позові відмовлено (т.1 а.с.222-229).

Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.07.2012 року, рішення Івано-Франківського міського суду від 19.06.2012 року залишено без змін (т.1 а.с.231-238).

Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.06.2013 року, рішення Івано-Франківського міського суду від 19.06.2012 року та ухвалу Колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 31.07.2012 року в частині відмови у позові скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої. (т.1 а.с.239-244).

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця.

Позивач, звертаючись з позовом, просила визнати квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 її особистою власністю та виключити дане майно із спадкової маси після смерті спадкодавця ОСОБА_10 , однак, спір стосовно зазначених позивачем квартир, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 був вирішений рішенням Івано- Франківського міського суду Івано-Франківської області суду від 19 червня 2012 року, яке залишене без змін судом апеляційної інстанції від 31 липня 2012 року, а також залишено без змін в частині визначення спору стосовно цих же квартир ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року.

Тобто на сьогоднішній день спір стосовно вищевказаних квартир вирішено судами всіх інстанцій та відповідно визначено дані квартири як частину спадкового майна після смерті ОСОБА_10 , визнано право власності на ці квартири, ґрунтовно вивчені всі обставини стосовно придбання даного майна як спільного майна подружжя.

У відповідності до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що обставини встановлені в судовому рішенні в цивільній справі № 0907/2-120/2011 повністю спростовують обставини, викладені позивачем в своїй заяві в обґрунтування її позовних вимог та свідчать про їх безпідставність, а тому вважаю, що в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 82, 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання нерухомого майна квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_7 квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_2 особистою приватною власністю та виключення майна квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 із спадкового майна, що підлягають спадкуванню після смерті спадкодавця ОСОБА_10 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 13.10.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.