Справа № 283/1835/20
провадження №2/283/576/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

02.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що у 2013 році по усній домовленості вона передала у власність позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 27 тис. грн. на купівлю машини, які відповідач зобов`язувався повернути. У 2018 році ОСОБА_2 частково повернув позику у розмірі 10 тис. грн., проте через деякий проміжок часу повторно дані кошти позичив. Однак на час звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду, ОСОБА_2 кошти не повернув та взятих на себе зобов`язань не виконав. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 27 тис. грн.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, по суті позовних вимог пояснив, що він з позивачем був знайомий, проте про будь-яку позику йому нічого не відомо. Вважає, що відсутність документу про боргове зобов`язання спростовує факт отримання ним у борг певної грошової суми від ОСОБА_1 , а тому відсутні правові підстави для стягування з нього вказаної суми як боргу за договором позики. Тому ОСОБА_2 просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю за безпідставністю, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що Малинським відділенням поліції було розглянуто звернення гр. ОСОБА_1 про те, що гр. ОСОБА_2 не повертає позичені грошові кошти. Дані матеріали зареєстровані до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Малинського ВП за №2971 від 01.06.2020 року. За результатами перевірки поліцією прийнято процесуальне рішення про відмову у порушенні кримінального провадження за даним фактом та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору у цивільному порядку (а.с.6).

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами будь-яких грошових зобов`язань, які випливають саме із договору позики, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання договору позики з ОСОБА_2 , а тому правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу відсутні.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 3,4, 141, 263-265, 273-274 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2020 року.

Суддя