Справа № 289/1721/19
Номер провадження 2/289/231/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Науменко І.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 22035,57 грн. за кредитним договором б/н від 20.09.2010, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Посилається на те, що в зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 30.09.2019 виникла заборгованість у розмірі 22035,57 грн., яка складається з: 1234,13 грн. - заборгованість за кредитом; 15886,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3389,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1025,50 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 1921,00 грн.

До позовної заяви позивач додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.46).

На підставі повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями ухвалою від 24.01.2020 суддею Сіренко Н.С. відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.55). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - відповіді на відзив, вказану ухвалу направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатком на 46 арк. яку остання отримала 10.06.2020 (а.с.64,67).

Після встановлення судом розбіжності в прізвищі відповідача, зазначене в позові як « ОСОБА_1 », із наданими позивачем копіями Анкети-заяви та паспорта, в яких прізвище зазначено « ОСОБА_1 », ухвалою від 31.07.2020 розгляд справи було відкладено та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання, копію ухвали направлено сторонам разом із повісткою про виклик до суду (а.с.70,71,72), вказану кореспонденцію позивачу вручено 11.08.2020 (а.с.73), а відповідачу 07.08.2020 (а.с.74).

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала.

В судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.47).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на вимоги своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.15-18).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2010 сторони уклали кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви, в якій ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.10).

До позовної заяви позивачем долучено копію паспорту ОСОБА_1 (а.с.12-13), Анкета-заява від 20.09.2010 заповнена також ОСОБА_1 , отже із матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві прізвище відповідача помилково вказано як ОСОБА_1 .

До кредитного договору банк додав розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування та роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.7-9,11,19-44).

Так, 20.09.2010 ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що поставила свій підпис у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова відсоткова ставка в місяць за користування кредитними коштами - 2,5%, тобто 30% річних. Також зазначено строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа кожного місяця, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається із пеня(1)= базова процентна ставка по договору /30 - нараховується за кожен день прострочки; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентах 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань - 500 грн. = 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а.с.11).

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.09.2010 станом на 30.09.2019, вбачається, що відповідач не регулярно вносила суми погашення за наданим кредитом, а після 04.07.2016 припинила вносити кошти в рахунок погашення заборгованості, заборгованість за кредитом складає разом 22035,57 грн., яка складається: 1234,13 грн. - заборгованість за кредитом; 15886,04 грн. - заборгованість за процентами; 3389,90 грн. - нарахована комісія; 1525,50 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.7-9).

Вказаний розрахунок відповідач не оспорювала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами, комісію та заборгованість по штрафам (фіксована частина та процентна складова).

Посилання позивача на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/. як невід`ємні частини спірного договору, являються безпідставними, так як матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зазначені в цих документах.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Однак, враховуючи, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» є частиною кредитного договору, оскільки підписана ОСОБА_1 , а фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом є частково обґрунтованими.

Так, з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - Довідка), підписаною ОСОБА_1 (а.с.11), яка прийнята судом до уваги в цій справі як доказ, вбачається, що сторони узгодили:

розмір процентів за користування кредитними коштами 2,5% на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році;

розмір мінімального щомісячного платежу (7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. та не більше ніж залишок заборгованості) та строки внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітнім,

пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за формулою: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) - це базова процентна ставка по договору/ 30, яка нараховується за кожний день прострочки по кредиту; пеня (2) - це 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше;

штрафи за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Вирішуючи справу в частині вимоги позивача щодо стягнення комісії, суд враховує, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

З огляду на правовий висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладений у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною, тому позовні вимоги банку у цій частині не підлягають задоволенню.

Суд виходить з того, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісії не відповідає вимогам закону, оскільки вказаний платіж є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок (Постанова Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 190/981/16-ц).

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення комісії в сумі 3389,90 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 1234,13 грн., заборгованість за процентами - 15886,04 грн. та заборгованість по судовим штрафам - 1525,50 грн., а всього - 18645,67 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1625,48 грн. (18645,67 / 22035,57 х 1921,00).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054 -1056-1 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 18645,67 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот сорок п`ять грн. 67 коп.) та судовий збір в розмірі 1625,48 грн. (одна тисяча шістсот двадцять п`ять грн. 48 коп.), а всього 20271,15 грн. (двадцять тисяч двісті сімдесят одна грн. 15 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. С. Сіренко