Справа № 163/1987/20
Провадження № 2/163/332/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом АТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ "Акцент-Банк" (далі А-Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 43 381,43 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 гривні.

Вимоги обґрунтовано тим, що 23.05.2016 року відповідач шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC2 та отримання кредитної картки. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив, що ця заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає укладений між ним і А-Банком кредитний договір.

На підставі підписаної анкети-заяви А-Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

А-Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, передбаченому договором.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, через що станом на 02.06.2020 року у нього перед А-Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 43 381,43 гривень, з яких: за кредитом 18 871,98 гривень, за відсотками 23 709,45 гривень, по пені 800,00 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 20.08.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з примірником позову особисто 04.09.2020 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 20.08.2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, відповідач відзиву не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

23.05.2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

У цій заяві зазначено про згоду відповідача на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і Банком договір надання банківських послуг.

Також своїм в заяві вказано про те, що відповідач своїм підписом підтвердив ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами; примірник договору погодився отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту А-Банку; зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті А-Банку.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України (у чинній на час підписання анкети-заяви редакції) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознака-ми, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; …

У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, у тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а також порядку їх нарахування.

Предметом позову у справі є заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC2 від 23.05.2016 року в загальній сумі 43 381,43 гривень, яка відповідно до заявлених вимог складається із таких сум: 18 871,98 гривні кредиту, 23 709,45 гривні відсотків, 500,00 гривень пені.

На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної 23.05.2016 року анкети-заяви, А-Банк надав витяг з Умови та Правили надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк", Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", розрахунок заборгованості.

Як вбачається з анкети-заяви від 23.05.2016 року, у ній зазначені лише особисті дані позичальника та те, що він згідний з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і Банком договір надання банківських послуг.

Жодних істотних умов договору, які передбачають складові заявленої Банком заборгованості, анкета-заява не містить.

Зокрема, у ній не визначено встановленого А-Банком кредитного ліміту, процентної ставки за його користування, терміну кредитування, не встановлено відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені, її розміру та порядку нарахування.

Як на підставу проведення цих нарахувань А-Банк у позовній заяві посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк", Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ "Акцент-Банк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Додані до позову Умови та Правили надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк", а також Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", які є витягом із цих же Умов та Правил, не містять підпису відповідача, а тому існує лише припущення, що відповідач погоджувався на їх застосування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання.

Окрім цього, позивач до позову не додав жодних доказів на підтвердження самого факту видачі відповідачу кредитної картки, її виду та строку дії.

Наданий розрахунок заборгованості за своїм змістом є лише складеним в односторонньому порядку аналітичним документом банку, тому сам по собі не може відповідати визначеним у ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України ознакам доказів у цивільному процесі, а відтак не спроможний підтверджувати факт видачі відповідачу кредитної картки, встановленого на ній кредитного ліміту, терміну кредитування та інших істотних умов кредитних правовідносин.

Належними і допустимими доказами виникнення заборгованості за кредитним договором згідно із ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є виписка з карткового рахунку відповідача, якої позивач, маючи процесуальну можливість, суду не надав.

Отже, жоден із наданих позивачем доказів не доводить того, що сторони обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту (кредитний ліміт), сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, через ненадання позивачем належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, що зазначені в позові, та наявності у нього заборгованості за цим договором, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC2 від 23.05.2016 року в сумі 43 381 (сорок три тисячі триста вісімдесят однієї) гривні 43 копійки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача АТ "Акцент-Банк"; місце знаходження: вулиця Батумська 11, місто Дніпро; .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій