(повне заочне рішення суду виготовлено 02.04.2020 року)
ОСОБА_2 - відповідач
Вимоги позивача: стягнення грошових коштів
Рекрут Д.В. - адвокат позивача
У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав і не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями.
З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача.
Вислухавши адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Як вказує позивач у своєму позові, а його адвокат у судовому засіданні, відповідач не повернув своєчасно отриманої ним позики та відсотки за користування позикою.
Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог або доказів того, що договір позики був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості його представника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.
Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивача порушені вищевказані норми права.
Наведений позивачем у позові математичний розрахунок з визначення сум відсотків за користування позикою, трьох відсотків річних від простроченої суми та втрати від інфляції і періоди за які ці суми нараховані позивачем, відповідачем не спростовувались.
Разом з тим при вирішенні спору щодо сум суд враховує наступне.
Суду надано докази про суму позики: 414750 грн. і не надано доказів про суму позики: 872900 грн..
При визначенні суми неповернутої позики позивач просить стягнути з відповідача і втрату від інфляції, а також одночасно застосувати співвідношення курсу долара США до гривні України, що не ґрунтується на Законі, оскільки при стягненні втрати від інфляції національної валюти України співвідношення гривні України до іноземної валюти не застосовується і навпаки при застосуванні курсу співвідношення гривні України до іноземної валюти втрати від інфляції національної валюти України не застосовується.
Втрата від інфляції гривні України це відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, визначення розміру якої не залежить від курсу гривні України до іноземних валют.
За таких обставин, позов задовольняється частково.
Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суду не надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: