Справа 752/8763/20
провадження № 2-сз/752/66/20
УХВАЛА

05.10.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору від 30.09.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

в травні 2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У вересні 2020 року до суду повторно надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заяви зазначено, що зазначена позовна заява була повернута позивачу. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., та копію квитанції було долучено до позову. З огляду на те, що позов було повернуто, сторона позивача просить суд повернути вказану суму судового збору, сплаченого при подачі позову.

Дослідивши матеріали справи та заяви про повернення судового збору, вважаю, що в її задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, було залишено без руху, та надано позивачу строк, що не перевищує десять днів з дня отримання цієї ухвали, для виправлення вказаних в мотивувальній частині даної ухвали недоліків.

Зокрема, позивачу слід було подати суду докази на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року, в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про повернення судового збору було відмовлено.

У вересні 2020 року сторона позивача повторно звернулась із заявою про повернення судового збору, та в обґрунтування заяви зазначено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., однак, слід вказати, що і до повторної заяви про повернення судового збору доказів наведеним твердженням до матеріалів заяви долучено не було, як і не було долучено до позову докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору.

При вирішенні вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з аналізу чинного закону слідує, що повернення судового збору можливо за клопотанням особи, яка його сплатила і лише у визначених ч. 1 ст. 7 Закону випадках, перелік яких є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до наведених вимог закону судовий збір дійсно підлягає поверненню позивачу, однак, ані до матеріалів позову, ані до заяви про повернення судового збору стороною позивача не було долучено доказів (квитанції, платіжного доручення), які б підтверджували дійсну сплату судового збору позивачем в сумі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що заявником не надано суду належних доказів, які б свідчили про дійсну сплату позивачем суми судового збору в розмірі 840,80 грн., вважаю, що вимоги повторної заяви є недоведеними, а відтак в її задоволення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 133, 259, 260 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір, суддя, -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору від 30.09.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко