Справа № 824/68/20 Головуючий Мельник Я.С.
Провадження № 22-вк/824/88/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду у справі за позовом тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року представник тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) звернувся до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 04 травня 2017 року у справі АС № 466у/2016 за позовом тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення боргу.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вказаним рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду в складі голови Чижикова Г.Д. та арбітрів Войтовича С.А. та Захарченко Т.Г. припинено провадження у справі за позовом компанії «тіссенкрупп Трейдінг ГмбХ» (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до ТОВ «Лозівський КМЗ» у зв`язку із укладенням між сторонами мирової угоди від 18 квітня 2017 року і зобов`язано ТОВ «Лозівський КМЗ» сплатити позивачу борг у розмірі 2 381 619, 00 Євро, а також 172 992, 78 Євро - пені, 198 701, 24 Євро - 3 % річних, 28 295, 31 Євро - витрат по сплаті арбітражного збору, 372, 54 Євро - витрат за переклад документів та 17 000 Євро - витрат на юридичні послуги та пов`язані з ними витрати, а всього - 2 798 980, 87 Євро. Крім того у рішенні зазначено, що на виконання п. 14 укладеної між сторонами мирової угоди, у випадку непогашення відповідачем вказаної заборгованості, включаючи порушення термінів платежів відповідно за графіком, позивач «тіссенкрупп Трейдінг ГмбХ» має право звернутися до державного суду із клопотанням про визнання і виконання арбітражного рішення згідно з чинним законодавством.

Рішення міжнародного комерційного арбітражного набрало законної сили 04 травня 2017 року.

Вказує, що умови мирової угоди ТОВ «Лозівський КМЗ» до цього часу не виконано, через що він змушений звернутися до суду із цією заявою і просить суд визнати і надати дозвіл на виконання вказаного рішення міжнародного комерційного арбітражного суду.

Представник ТОВ «Лозівський КМЗ» заперечень на заяву не подав, належним чином повідомлений про розгляд справи.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву і просив її задовольнити.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судом визнано неявку такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 2013 року між фірмою «Отто Вольфф Хандерльсгезелльшафт мбХ», правонаступником якої є компанія «тіссенкрупп Трейдінг ГмбХ» (tyssenkrupp Materials Trading GmbH), та ТОВ «Лозівський КМЗ» було укладено контракт № 254, яким між сторонами було узгоджено умови поставки продукції та її оплати.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 04 травня 2017 року у справі АС № 466у/2016 в складі голови Чижикова Г.Д. та арбітрів Войтовича С.А. і Захарченко Т.Г. припинено провадження у справі за позовом компанії «тіссенкрупп Трейдінг ГмбХ» (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до ТОВ «Лозівський КМЗ» у зв`язку із укладенням між сторонами мирової угоди від 18 квітня 2017 року і зобов`язано ТОВ «Лозівський КМЗ» сплатити позивачу борг у розмірі 2 381 619, 00 Євро, а також 172 992, 78 Євро - пені, 198 701, 24 Євро - 3 % річних, 28 295, 31 Євро - витрат по сплаті арбітражного збору, 372, 54 Євро - витрат за переклад документів та 17 000 Євро - витрат на юридичні послуги та пов`язані з ними витрат, а всього - 2 798 980, 87 Євро.

Відповідно до п. 4 резолютивної частини вказаного рішення МКАС, на виконання п. 14 укладеної між сторонами мирової угоди, у випадку непогашення відповідачем вказаної заборгованості, включаючи порушення термінів платежів відповідно за графіком, позивач «тіссенкрупп Трейдінг ГмбХ» має право звернутися до державного суду із клопотанням про визнання і виконання арбітражного рішення згідно з чинним законодавством.

В арбітражному застереженні (розділ 7 вказаного контракту) зазначено, що всі суперечки і розбіжності, що можуть виникнути з даного контракту або у зв`язку з ним, повинні по можливості вирішуватися сторонами шляхом переговорів. Будь-який спір, який виникає щодо умов виконання цього контракту або у зв`язку з ним та не розв`язаний шляхом переговорів, підлягає передачі до розгляду в МКАС при ТПП України. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватися Регламент МКАС при ТПП України. Правом, яке регулює цей Контракт, є матеріальне право України. Місце проведення арбітражного суду - м. Київ. Мовою арбітражного провадження - російська та англійська.

У ході арбітражного розгляду сторони будь-яких заперечень, що стосуються недотримання умов арбітражного застереження, вимог Регламенту МКАС при ТПП України або Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», не заявили, у зв`язку із чим відповідно до ст. 4 вищевказаного закону сторони вважаються такими, що відмовилися від свого права на заперечення.

У матеріалах справи відсутні належні докази того, що відповідач сплатив позивачу вказані кошти і таким чином виконав умови мирової угоди.

У відповідності до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 цього ж Закону.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст. 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Стаття 4 Конвенції містить вказівку про те, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Статтею 478 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Боржником не надано будь-яких обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви відповідно до вимог вищезазначених норм.

Таким чином, судом було встановлено, що арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У відповідності до частин 1, 6 ст. 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення від 04 травня 2017 року у справі АС № 466у/2016 за позовом тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до ТОВ «Лозівський КМЗ» про стягнення боргу, тому заяву про визнання та надання дозволу на виконання даного рішення необхідно задовольнити та видати виконавчий лист на його примусове виконання.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Лозівський КМЗ» на користь тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) підлягає стягненню 1051, 00 грн. судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 474, 477, 479 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 04 травня 2017 року у справі АС № 466у/2016 за позовом тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» про стягнення боргу.

Видати виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (Код ЄДРПОУ - 32565419, місцезнаходження: Україна, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, 64602) на користь тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) (місцезнаходження: Німеччина, Ессен 45128, Ріллнгхаузер штрассе, 3 (Rellinghauser Str.3, 45128, Essen, Germany)) 2 381 619, 00 Євро - боргу, 172 992, 78 Євро - пені, 198 701, 24 Євро - 3 % річних, 28 295, 31 Євро - витрат по сплаті арбітражного збору, 372, 54 Євро - витрат за переклад документів та 17 000 Євро - витрат на юридичні послуги та пов`язані з ними витрат, а всього - 2 798 980, 87 Євро (два мільйони сімсот дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят Євро і 87 євроцентів).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод» (Код ЄДРПОУ - 32565419, місцезнаходження: Україна, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24, 64602) на користь тіссенкрупп Метіріелс Трейдінг ГмбХ (tyssenkrupp Materials Trading GmbH) (місцезнаходження: Німеччина, Ессен 45128, Ріллнгхаузер штрассе, 3 (Rellinghauser Str.3, 45128, Essen, Germany)) 1051, 00 грн. судових витрат.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя: Я.С. Мельник