Ухвала

Іменем України

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 753/21272/19

провадження № 61-13108ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ», про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Тараса Євгеновича неправомірною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. (далі - старший державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ Сніжинський Т. Є., державний виконавець Сніжинський Т. Є.).

Скаргу мотивував тим, що у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) перебуває виконавче провадження від 27 березня 2017 року № 53626870 про стягнення з нього на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ» (далі - ОСББ «КУТ») заборгованості за комунальні послуги у розмірі 25 921,12 грн.

Під час примусового виконання рішення суду державний виконавець виніс постанову від 10 серпня 2017 року про арешт належного йому автомобіля та, у подальшому, постанови від 01 листопада 2017 року та 25 січня 2018 року про розшук зазначеного автомобіля.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у задоволенні його скарги про зобов`язання державного виконавця зняти арешт з належного йому автомобіля та зняття його з розшуку, відмовлено, оскільки у нього існує заборгованість по виконавчому провадженню у розмірі 2 055,06 грн

24 жовтня 2019 року він сплатив залишок боргу у розмірі 2 055,06 грн, направив державному виконавцю копію банківської квитанції та клопотання про зняття арешту з автомобіля та зняття його з розшуку, однак державний виконавець Сніжинський Т.Є. на особистому прийомі відмовився знімати арешт з автомобіля, мотивуючи це тим, що у нього є залишок боргу по виконавчому провадженню № 53626870.

Посилаючись на те, що державний виконавець Сніжинський Т. Є. порушує положення Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження», заявник просив:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. щодо зняття арешту з його автомобіля та зняття автомобіля з розшуку по виконавчому провадженню від 27 березня 2017 року № 53626870;

- зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. зняти арешт з його автомобіля та зняти автомобіль з розшуку по виконавчому провадженню від 27 березня 2017 року № 53626870.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого

2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. щодо відмови у знятті арешту та знятті з розшуку автомобіля боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язано Дарницький РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у особі старшого державного виконавця Сніжинського Т. Є. або будь-якої іншої особи, уповноваженої на примусове виконання виконавчого листа від 17 березня 2017 року № 753/16159/15 у виконавчому провадженні № 53626870, зняти арешт з автомобіля «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, належного ОСОБА_1 та зняти його з розшуку.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено у процесуальний спосіб наявності у боржника заборгованості зі сплати витрат на проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 53626870.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційні скарги ОСББ «КУТ» та Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що задовольняючи скаргу

ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував, що у старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. були відсутні правові підстави для зняття арешту та зняття з розшуку автомобіля ОСОБА_1 , оскільки він не вніс кошти на оплату витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність у нього заборгованості зі сплати витрат виконавчого провадження, оскільки державний виконавець не надав суду оригіналу постанови від 14 вересня 2017 року про стягнення з нього витрат виконавчого провадження, а лише її копію. Крім того, суд безпідставно стягнув з нього судовий збір сплачений за подання касаційних скарг.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що на виконанні у Дарницькому РВ ДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 53626870 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у справі № 753/16159/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «КУТ» заборгованості за житлово-комунальні послуги (з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних, сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу) у розмірі 25 921,19 грн

Згідно з постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Сулими Ю. В. від 27 березня 2017 року виконавчий збір становить 2592,12 грн.

10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю. С. винесена постанова про арешт рухомого майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основої винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 28 083,31 грн.

14 вересня 2017 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Пироженком В. Р. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 500,00 грн.

Згідно з копією супровідного листа Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 14 вересня 2017 року, копіявказаної постанови направлялася боржнику ОСОБА_1 та ОСББ «КУТ».

Постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю. С. від 01 листопада 2017 року майно боржника

ОСОБА_1 - автомобіль «CHEVROLET EPICA», 2007 року випуску, оголошено в розшук. Залишок боргу становить 24 300,13 грн, залишок виконавчого збору -

2 213,18 грн.

01 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю. С. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в місті Києві.

25 січня 2018 року постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Белан І. В. у виконавчому провадженні

№ 53626870 оголошено розшук майна боржника - автомобіля «CHEVROLET EPICA», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Головкова Ю. В. від 21 лютого 2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в місті Києві.

Автомобіль «CHEVROLET EPICA», державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого є боржник перебуває під арештом та в розшуку, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в місті Києві МВС України від 11 січня 2018 року № 31/26-У-9 та листом Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у місті Києві НПУ від 29 березня 2018 року

№ 1910/125/31/5/01-2018.

Постановою державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Головкова Ю. В. від 20 червня 2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - пенсію, яку він отримує у Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в місті Києві.

11 січня 2019 року постановою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Головкова Ю. В. припинено стягнення із пенсії боржника ОСОБА_1 . У постанові вказано, що борг, виконавчий збір та витрати сплачено.

Згідно з відомостями ГУ ПФУ в м. Києві від 25 лютого 2019 року № 59421/04 з

01 грудня 2017 року проводилися утримання з пенсії ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 53626870. За період з 01 грудня 2017 року по 31 липня 2018 року було утримано 3 202,92 грн, які перераховано на рахунок Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, та у період з 01 серпня 2018 року по 01 січня 2019 року -

3 163,21 грн, які перераховано на рахунок ОСББ «КУТ».

Зазначені обставини також встановлені ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, у цивільній справі

№ 753/4705/19 (провадження №4-с/753/119/19) за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання зняти арешт з автомобіля та зняття його з розшуку.

Згідно з довідкою старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. від 17 травня 2019 року з ОСОБА_1 в порядку примусового виконання рішення суду, всього стягнуто 26 458,24 грн.

Із зазначених сум було утримано: виконавчий збір в сумі 1 717,25 грн на користь держави; витрати на проведення виконавчих дій в сумі 500,00 грн на користь держави; погашення боргу в сумі 24 240,99 грн. Залишок сум: 874,86 грн - виконавчий збір, 1 680,20 грн - основний борг. Загальна сума яка підлягає стягненню - 2 555,06 грн

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 сплатив 2 055,06 грн, що підтверджується дублікатом квитанції від 24 жовтня 2019 року № 0.0..1.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»

встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення цього Закону».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктами 2 - 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від

05 серпня 2016 року № 2432/5 встановлено, що виконавцем до системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП № 53626870) зазначено: назва виконавчої дії - стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, дата виконавчої дії - 14 вересня 2017 року, державний виконавець, яким проведено дію - державний виконавець Пироженко В. Р., м. Київ, підстава: сума стягнення 500,00 грн. Постанова є чинною.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку відсутність у старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Т. Є. підстав для зняття арешту та зняття з розшуку автомобіля

ОСОБА_1 , оскільки він не сплатив витрати виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно стягнув з нього судовий збір за подання апеляційних скарг є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та відповідачем у позовному провадженні. Касаційна скарга не містить посилання на те, що він звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц.

Аналізуючи наведене, доводи касаційної скарги в цілому зводяться до незгоди заявника ухваленим апеляційним судом судовим рішенням, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки суду, який їх обгрунтовано спростував. Переглядаючи законність та обгрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів та встановлювати нові обставини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц висловлений правовий висновок про те, що дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Порушень порядку надання доказів апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, постанова Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КУТ», про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сніжинського Тараса Євгеновича неправомірною, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак