ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року

м.Суми

Справа №592/4103/20

Номер провадження 22-ц/816/1937/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року, в складі судді Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

27 березня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 січня 2010 року між банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 11 березня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 40605 грн 39 коп, з яких: 24358,68 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7658,76 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочене тіло кредиту згідно з ст. 625 ЦК України, 6178,17 грн пеня; 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1909,78 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки випискою з банківського рахунку підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами. Вказує про незаконність рішення суду щодо відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, оскільки відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчать про неукладеність кредитного договору, суть договору приєднання і полягає у визначенні його умов однією стороною та вкладення у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином свою згоду на них. У даному випадку така згода відповідача висловлена підписанням анкети-заяви, активацією кредитки, використанням кредитних коштів та погашенням заборгованості, перевипуском карти. На обгрунтування апеляційних вимог посилається на виписку за рахунком, довідку про умови кредитування, довідку про строк дії картки.

Доводить, що рішення суду призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 40605 грн 39 коп, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 37).

У заяві зазначено тип карти: НОМЕР_1 , валюта гривня, тип кредитного ліміту: фінансовий, сума кредитного ліміта 500 грн.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначено умови нарахування пені та штрафів (а.с. 38).

До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 39-48).

За даними довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 згідно з кредитним договором б/н отримала кредитну картку № НОМЕР_2 (дата відкриття 10.01.2010 року, термін дії до 10/13), кредитну картку № НОМЕР_3 (дата відкриття 26.04.2010 року, термін дії до 12/13), кредитну картку № НОМЕР_4 (дата відкриття 28.11.2012 року, термін дії до 01/16), кредитну картку № НОМЕР_5 (дата відкриття 28.08.2014 року, термін дії до 06/18), кредитну картку № НОМЕР_6 (дата відкриття 17.05.2016 року, термін дії до 05/20) (а.с. 36).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н), 10 січня 2008 року було встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн, а в подальшому збільшено до 6000 грн (а.с. 35).

Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що вона користувалася кредитним коштами: оплачувала покупки, здійснювала переказ коштів, знімала готівку в банкоматі, постійно здійснювалося автоматичне списання коштів на погашення заборгованості по карті (а.с. 25-34).

Згідно з розрахунком позивача, станом на 31 жовтня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 40605 грн 39 коп, з яких: 24358,68 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7658,76 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочене тіло кредиту згідно з ст. 625 ЦК України, 6178,17 грн пеня; 2409,61 грн заборгованість за штрафами (500 грн штраф (фіксована частина), 1909,78 грн штраф (процентна складова)) (а.с. 9-24).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів існування між сторонами у справі договірних відносин щодо надання кредиту на заявлених позивачем умовах, оскільки надані банком Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору.

При цьому, врахувавши факт повернення позичальником у добровільному порядку фактично отриманих та використаних коштів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором б/н від 10 січня 2010 року, та погашення заборгованості за кредитом у період з 01 травня 2016 року по 01 серпня 2019 року на суму 29965,73 грн, що за відсутності між сторонами домовленості про сплату відсотків по кредиту, перевищує суму кредиту 6000 грн, суд дійшов висновку і про відмову в задоволенні позову.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи 10 січня 2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаній Заяві зазначено, що кредитний ліміт надається на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30% із розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, проводиться, як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням коштів з дебетної карти (а.с. 37).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також його місцезнаходження. Я виражаю згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я підтверджую, що вся надана мені інформація вірна. Банк має право в будь-який момент, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Також в цій заяві зазначено, що валютою кредиту є гривня, сума бажаного кредитного ліміта 500 грн, тип карти: 55772129.

Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка також підписана позичальником 10 січня 2010 року та її копія, надана суду, належним чином завірена банком (а.с. 38).

З виписки за картковим рахунком № НОМЕР_2 вбачається, що відповідач фактично користувалася кредитним лімітом, який збільшено банком до 6000 грн (а.с. 25-33, 125-133).

Суд першої інстанції, допустив неповне з`ясування обставин справи, залишив поза увагою факт підписання ОСОБА_1 10 січня 2010 року Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також узгодження істотних умов кредитування у підписаній нею та поданій банку заяві (а.с. 37, 38).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотків, нарахованих згідно із ст. 625 ЦК України, пені та штрафів, визначених відповідно до вказаних Умов та правил і Довідки про умови кредитування.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки, її вид і строк дії визначений у Заяві та Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі «Відмітки Банка» в Заяві.

Після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, банк проводить перевірку пред`явлених документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг, викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і який передбачає обов`язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам`ятки, Довідки про умови кредитування.

Надана банком до позову Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить дані про затвердження банком визначених в ньому показників базової процентної ставки в місяць, обов`язкового щомісячного платежу, пені, штрафів, тощо.

Так, у вказаній довідці від 10 січня 2010 року визначені характеристика та значення картки, пільговий період, валюта карт розрахунку, вартість відкриття додаткової картки, розмір місячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць, за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій; приклади використання кредитних коштів та інше (а.с. 38).

Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено факт надання відповідачеві кредитних коштів у вказаному банком обсязі.

При цьому у період з 01 травня 2016 року до 11 березня 2020 року на погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 було внесено 30773 грн 73 коп (а.с. 17-24).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту встановлення ОСОБА_2 кредитного ліміту у сумі 6000 грн, використання нею кредитних коштів та невиконання зобов`язання щодо їх повернення банку, оскільки у підписаній нею Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 10 січня 2010 року сторони досягли домовленості про встановлення відповідачу кредитного ліміту, який у подальшому було збільшено, про умови кредитування, наявні дані про розмір відсотків за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, у Довідці про умови кредитування також було підтверджено досягнення сторонами згоди щодо умов кредитування.

Так, аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин з укладення кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, неустойки (пені, штрафу) у розмірі, визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку підписана відповідачем, містить ознаки узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, порядку погашення заборгованості.

Умови, викладені в заяві, містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до запропонованих умов, встановлених однією стороною - банком, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг, на що посилається у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ці обставини не дають підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, про який ведеться мова у анкеті-заяві, у разі відсутності на них підпису іншої сторони, яка приєднується. Ознакою такого договору є відсутність у сторони, що приєднується, можливості приймати участь у визначенні умов договору, але сторона - приєднання не позбавлена законом права його підписати, чим підтверджує свою згоду на укладання договору на таких умовах.

З наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду копії заяви позичальника від 10 січня 2010 року, виписки за картою, розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення ОСОБА_1 , вбачається, що остання погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, за встановлених обставин отримання ОСОБА_1 кредиту, використання кредитних коштів, часткового погашення заборгованості, вона має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6000 грн, оскільки доказів встановлення кредитного ліміту у більшому розмірі позивачем не надано, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочене тіло кредиту на підставі ст. 625 ЦК України, колегія суддів зазначає, що позивач не довів обґрунтованість цих вимог пред`явленого позову.

В анкеті-заяві від 10 січня 2010 року, яку підписала відповідач, нарахування відсотків на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України не визначено. Інших доказів узгодження нарахування таких відсотків позивачем не надано, тому апеляційний суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафів в розмірі 800 грн, що складається з фіксованої частини 500 грн та процентної складової 300 грн (5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту), а вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2010 року в розмірі 6000 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 800 грн штрафи за порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову та апеляційної скарги на 16,75% (6800 грн (сума задоволених вимог) х 100% / 40605,39 грн (ціна позову)), з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 352 грн 09 коп (2102 грн х 16,75% /100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 528 грн 13 коп (3153 грн х 16,75% / 100%) у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 січня 2010 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 січня 2010 року у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, з яких: 6000 (шість тисяч) грн коп заборгованість за простроченим тілом кредиту; 800 (вісімсот) гривень штрафи за порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором.

У задоволені позовних вимог про стягнення процентів та пені відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 352 грн 09 коп компенсації судового збору за подання позову та 528 грн 13 коп компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю.Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина