Справа № 712/8724/19
Провадження № 2/712/539/20
У Х В А Л А

6 березня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

провівши в порядку письмового провадження підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним та застосування двосторонньої реституції, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати недійсним кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0 від 4 вересня 2007 року, графік погашення кредитної заборгованості та Договір іпотеки № 62612 від 4 вересня 2007 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., зареєстрований у реєстрі за № 3816, та застосувати наслідки недійсності правочинів.

Позов обґрунтовано тим, що 4 вересня 2007 року між нею та банком було укладено вказаний договір про надання споживчого іпотечного кредиту в розмірі 47 000 доларів США, що еквівалентно 237 350 грн за курсом НБУ на день укладення цього Договору.

Чинним міжнародним законодавством про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватись за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач усвідомлював при формуванні та у подальшому при підписанні тексту кредитного договору з позивачем, що такий кредитний договір є недійсним в цілому з моменту його укладення.

Так, на думку позивача, усі істотні умови прописані незрозумілою мовою та є несправедливими; містять неоднозначні положення; не містять посилань на курс іноземної валюти, що повинен використовуватись при замовленні та купівлі іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України для видачу продавцю товару квартири; не містять курсу НБУ на день видачі/отримання кредитних коштів на придбання товару позичальником (квартири); не містять умов відповідальності кредитора за цим договором; не містять жодних застережень щодо ймовірних ризиків коливань іноземної валюти; відсутня сукупна вартість зазначеного кредиту та реальна і абсолютна процентна ставка по даному кредиту; відсутня інформація про види кредитування; кредитний договір не містить порядку та способу замовлення і вартості послуг кредитором щодо придбання іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України; відсутні дані про порядок та спосіб відрахування відсотку до Пенсійного фонду України за придбання кредитором іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України для позичальника; відсутня інформація щодо імпортної складової ціни послуг кредитора; відсутня інформація про отримання податкового кредиту; не містить графіків платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; у графіку платежів (Додаток № 1) не викладена докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом; відсутні попередження споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; не містять інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Таким чином, на думку позивача, вона не була належним чином проінформована про всі істотні умови та ризики договору, його сукупну вартість та розміри реальної процентної ставки за користування коштами, подорожчання кредиту, укладення такого договору не відповідає волевиявленню позичальника, кредитор приховав усі дійсні істотні умови.

Крім того, не можна припустити, що оспорюваний правочин був би вчинений і без включення до нього недійсних частин. Зокрема, позивач сплачувала кредит у доларах США, оскільки так вимагав банк, але пункт 1.1 кредитного договору суперечить п. 10.2.2 та актам цивільного законодавства, є незрозумілим та неоднозначним.

Просила також врахувати, що станом на грудень 20144 року вона в рахунок погашення боргу сплатила банку 63 184,91 доларів США і сплачувала борг саме в доларах, але договорів про відкриття банківських рахунків, які при цьому використовувались банком не укладалось і валютного рахунку кредитором позичальнику не відкривалось.

Зазначала, що в п. 1.2.2 кредитного договору не вказано строк кредитування в місяцях, кількість платежів та суми обов`язкових до сплати платежів, проте загальними умовами кредитного договору кредитор визначив обов`язок позичальника та вимагав повернення кредиту щомісячно із встановленням штрафних санкцій за кожен прострочений день за невиконання або неналежне виконання цих умов, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

На думку позивача, розрахунок реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання не було повідомлено позичальнику кредитором, а за розрахунками позивача, реальна процентна ставка складає не 11,30 % річних, а 12,21 % річних, про що в жодному кредитному документі не зазначено.

Позивач вказує також і ту обставину, що за її розрахунками, процент абсолютного подорожчання кредиту складає 120,23 % річних, про що не зазначено кредитором у жодному кредитному документі та що спричиняє значний дисбаланс у кредитних правовідносинах по відношенню до споживача послуг і свідчить про заздалегідь спланований кредитором обман споживача.

Отже, на її думку, банк приховав від позичальника об`єктивну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення процентної ставки як істотної умови договору, тим самим ввівши позивача в оману.

Посилається позивач і на ту обставину, що в договорі неоднозначно та незрозуміло зазначено в п.п. 1.1, абзаці 3 п. 1.2.2, п. 1.3, 4.2, 4.6, 4.9, 5.5-5.10, 7.1, 7.3, 7.4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника відносно сплати комісії банку, оскільки такого порядку, способу та суми не зазначається ні в кредитному договорі, ні в графіку погашення кредитної заборгованості.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси в складі головуючого судді Пироженко В.Д. від 5 липня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та витребувано у відповідача належним чином завірену копію кредитної справи по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 4 вересня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1

20 липня 2019 року до суду надійшов відзив АТ «УкрСиббанк» на позовну заяву (а.с. 157-166, т.1), а 22 липня 2019 року копія кредитної справи (а.с. 180-218, т.1).

23 липня 2019 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача (а.с. 1-2, т.2).

25 липня 2019 року до суду надійшла заява, підписана представником банку, про застосування заходів процесуального примусу до позивача, в якій представник відповідача просить визнати зловживанням процесуальними правами подачу ОСОБА_1 третього позову до тієї ж сторони з тих самих підстав та з тим самим предметом позову, у зв`язку з чим стягнути з неї штраф у 3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (а.с. 7-9, т.2).

29 липня 2019 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на відзив відповідача на позов (а.с. 14-16, т.2).

8 серпня 2018 року від банку надійшли заперечення на відповідь ОСОБА_1 на відзив (а.с. 31-32, т.2).

9 вересня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання, в якому просить застосувати захід процесуального примусу до АТ «УкрСиббанк» у виді тимчасового вилучення доказів, а саме: оригіналу кредитної/юридичної справи з оформлення та ведення кредитної документації за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 4 вересня 2007 року для огляду, та завірені належним чином їх копії; вилучення доказу доручити ГТУЮ у м.Києві, стягнути в дохід державного бюджету України з відповідача штраф за невиконання процесуальних обов`язків у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн (а.с. 41-42, т.2).

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 вересня 2019 року закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 7 листопада 2019 року ухвалу суду першої інстанції скасовано; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Пересунька Я.В. від 15 листопада 2019 року вказану справу прийнято до свого провадження та вирішено продовжити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

16 грудня 2019 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі.

Листом від 14 січня 2020 року головуючий суддя повідомив позивача про те, що він є клієнтом АТ «УкрСиббанк» і має там споживчий кредит, у зв`язку з чим просив повідомити суд про наявність чи відсутність заяв про відвід.

17 лютого 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона повідомляє суд про те, що довіряє судді Пересуньку Я.В. розглядати вказану справу, у зв`язку з чим суд повідомив сторони про наступне підготовче засідання на 9 год. 30 хв. 6 березня 2020 року.

У підготовче судове засідання сторони та їх представники не зявились, ОСОБА_1 подала заяву про проведення судового засідання 6 березня 2020 року за її відсутності.

Представник АТ «УкрСиббанк» у підготовче судове засідання свого представника не направив, хоча товариство про час та місце розгляду справи було повідомлено завчасно та належним чином.

За таких обставин суд ухвалив проводити підготовче судове засідання за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За змістом ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Аналізуючи доводи представників сторін щодо застосування відповідальності за зловживання процесуальними правами іншої сторони, суд робить висновок про те, що підстави для цього відсутні, оскільки пред`явлення позову з метою захисту своїх прав з підстав, що не розглядались раніше не можна визнати зловживанням процесуальними правами.

Крім того, суд не вважає зловживанням процесуальними правами і невиконання, на думку позивача, ухвали суду від 5 липня 2019 року частині витребування доказів, оскільки такі було надано відповідачем, що вбачається із матеріалів справи.

За таких обставин, суд робить висновок про необхідність закриття підготовчого провадження із призначенням справи до судового розгляду на 11 год. 00 хв. 6 квітня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 53, 196 - 200, 256, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотань АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу.

Закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним та застосування двосторонньої реституції - до судового розгляду по суті, який відбудеться у приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси об 11 год. 00 хв. 6 квітня 2020 року (м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, каб. 219).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо руху справи за веб-адресою: http://sn.ck.court.gov.ua/sud2316/.

Суддя: Я.В. Пересунько