Справа №:755/6988/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представників боржника ОСОБА_8, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В., заінтересовані особа: ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт»,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду звернулася ОСОБА_2 зі скаргою на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. в якій просила визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Коник О.В. щодо невиконання обов`язку зупинення виконавчого провадження № 34710956 щодо виконання виконавчого листа № 6-5888/11, виданого 15 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва внаслідок припинення юридичної особи - стягувача ПАТ «Укрсоцбанк». Визнати незаконними дії Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. щодо здійснення опису квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 та передання цієї квартири на примусову реалізацію шляхом продажу з прилюдних торгів. Скасувати постанову Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. про опис та арешт майна боржника від 19.02.2020 року у виконавчому провадженні № 34710956 щодо виконання виконавчого листа № 6-5888/11, виданого 15.05.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 21 квітня 2020 року було виставлено на продажу на СЕТАМ за номером лоту № 418095 в межах виконавчого провадження № 34710956. Відповідно до витягу з АСВП сторонами виконавчого провадження є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ПАТ «Укрсоцбанк» на даний момент не існує. Вказана юридична особа є припиненою. Однак, державним виконавцем не було зупинено виконавче провадження, як того вимагає закон. Більше того, скаржник зазначає в своїй скарзі, що за її відсутності було здійснено опис належної їй квартири та передано на зберігання третій особі яка не має відношення до даного виконавчого провадження. Також, в своїй скарзі скаржник посилається на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», оскільки кредит отриманий ОСОБА_2 в банку «Надра» був споживчий. Таким чином, державним виконавцем було порушено такі вимоги закону: не зупинено виконавче провадження, а навпаки розпочато процедуру примусового відчуження житла боржника, здійснено опис та передано на зберігання стороннім особам які не мають в даному виконавчому провадженні взагалі будь-якого статусу - ТОВ «ФК «Фінрайт», яка до особи стягувача взагалі не маж відношення. Такі дії державного виконавця є зловживанням ним власними повноваженнями на користь третьої особи.

Представники скаржника ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. про причини неявки суд не повідомив.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник ТОВ «ФК «Фінрайт» в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, в силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд ухвалив розглянути дану скаргу за відсутності представника стягувача та державного виконавця.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року прийнято до провадження вище зазначену скаргу та призначено судове засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року клопотання скаржника ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано від Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, 7 поверх) належним чином посвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 34710956 щодо виконання виконавчого листа № 6-588/11 виданого 15 травня 2012 року Дніпровським районним судом м.м Києва про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

02 жовтня 2020 рок в судове засіданні представниками скаржника на виконання ухвали суду від 22 липня 2020 року було надано матеріали виконавчого провадження № 34710956.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржників, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, на примусовому виконанні у Міжрайонному ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 34710956 відкрите на підставі виконавчого листа № 6-5888/11 від 15.05.2012 року щодо виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 160136 грн. 14 коп.

25.04.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір на суму 19000 доларів США. На забезпечення виконання даного договору було укладено договір іпотеки від 25.04.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2

15.05.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 22.02.2012 року.

09.07.2012 року старшим державним виконавцем Комінтерновського ВДВС Харківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Станом на 16.09.2019 року за кредитним договором № 6/1/2006/840-К/169 від 25.04.2006 року на виконання зобов`язань за якими ОСОБА_2 25.04.2006 року було укладено договір іпотеки № 6/1/2006/980-І/71 обліковується непогашена прострочена заборгованість у розмірі 789801 грн. 46 коп.

19.02.2020 року головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. винесено постанову про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 34710956, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 19.02.2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «ЕКСПЕРТ-2012».

23.03.2020 року складено звіт про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

27.03.2020 року державний виконавець направила ОСОБА_2 повідомлення про оцінку майна.

Відповідно до постанови державного виконавця від 20.05.2020 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 6-5888/11 виданий 15.05.2012 року.

В судовому засіданні представник скаржника вимогу про визнання незаконною бездіяльність Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. щодо невиконання обов`язку зупинення виконавчого провадження не підтримала, оскільки на момент звернення до суду з даною скаргою постанови про зупинення вчинення виконавчих дій не було, але згодом державний виконавець зупинила вчинення виконавчих дій.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальних громади міста Харкова, отриманої 20.11.2019 року на запит державного виконавця Коник О.В., за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 20.11.2019 року зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Так, на думку скаржника, вказана квартира є предметом предмет іпотеки, що підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а державний виконавець Коник О.В. не має правових підстав здійснювати примусове виконання рішення суду протягом дії вказаного закону. Тому, його постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

У відповідності до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Вказаний мораторій унеможливлює вжиття органами і посадовими особами проведення конкретних виконавчих дій - заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Також, як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року (справа №688/1383/15-ц), Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є правовою підставою, що не дає підстав органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

П. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Стаття 447 ЦПК України передбачає право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки використовується боржниками як постійне місце проживання та загальна площа якої не перевищує 140 кв. м.

При цьому, у матеріалах справи відсутні документи, що у ОСОБА_2 перебуває у власності інша нерухомість вона використовуються нею як постійне місце проживання.

Отже, постановою від 19.02.2020 року про опис та арешт майна боржника в розумінні вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем були здійснені дії, спрямовані на реальне виконання рішення суду, що неможливо протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права боржників підлягають захисту шляхом визнання дій приватного виконавця протиправними в частині винесення постанови від 19.02.2020 року про опис та арешт майна боржника, а тому, постановляє ухвалу про задоволення скарги у цій частині.

Керуючись ст. ст. 19, 129-1 Конституції України, ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України , Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В., заінтересовані особа: ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» задовольнити частково.

Визнати дії Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. щодо здійснення опису квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 та передання цієї квартири на примусову реалізацію шляхом продажу з прилюдних торгів.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції Коник О.В. про опис та арешт майна боржника від 19.02.2020 року у виконавчому провадженні № 34710956 щодо виконання виконавчого листа № 6-5888/11, виданого 15.05.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва.

В решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко