ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2865/20
Провадження № 2/362/1861/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлених рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року у справі № 2-583/2009 на тверду грошову суму у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень до повноліття дитини.

Вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 126 від 13 листопада 2007 року. Від спільно шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Згідно рішення Тетіївського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року у справі № 2-583/2009, стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 25 листопада 2009 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду 21 грудня 2009 року Тетіївським районним судом Київської області було видано виконавчий лист. Вказуючи, що на утримання доньки ОСОБА_3 відповідач сплачує щомісячно всього 665,40 грн., що потверджується листом Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 8944 від 11.06.2020 року. При цьому, на утримання дитини необхідно щомісячно витрачати 8000 грн., з яких поденне харчування та необхідний одяг, взуття відповідно до сезону, оскільки дитина постійно і росте, а також витрати на канцтовари та підручники для навчання. Крім того, щоденний проїзд до Васильківського академічного ліцею «Престиж», та поденне харчування у ліцеї, що складає разом 58,00 грн. щоденно. Для гармонійного розвитку дитини ОСОБА_3 навчається на додаткових зайняттях з англійської мови - 8 разів на місць (150 грн. один урок), а також малювання - 260 грн. на місяць. Крім того, дитина має вроджену ваду зору, що підтверджується довідкою, та носить лінзи, які необхідно змінювати кожен місць, а тому вартість лінз - 530 грн. щомісячно, а також засоби для догляду за лінзами та очами - 400 грн. щомісячно. Крім того, два рази не рік дитина їздить на апаратне лікування, вартість якого становить 1800 грн. та дорога - 300 грн.

Тому позивач вважає, що матеріальне становище відповідача змінилося і просить змінити спосіб стягнення аліментів з ј частини на тверду грошову суму розміром 4000 (чотири тисячі) гривень до повноліття дитини.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (без виклику) сторін (а.с. 27-28).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 39).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, вважаючи вимоги позивачки безпідставними та необґрунтованими (а.с.42-53).

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи заперечення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 07 лютого 2008 року серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Від шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.11.2005 року (а.с.10).

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року у справі № 2-583/2009, стягнуто з ОСОБА_2 , 1966 року народження на користь ОСОБА_1 , 1974 року народження, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 25 листопада 2009 року і до повноліття дитини, що підтверджується виданим виконавчим листом (а.с.12-13).

Відповідно до листа Тетіївського районного відділу ДВС від 01.06.2020 року №8944 вбачається, що заборгованості станом на 01.11.2019 року по сплаті аліментів згідно рішення відсутня (а.с.14-15).

Позивачкою в якості доказів погіршення її матеріального стану надано довідку, що їх донька має вроджену ваду зору, та носить лінзи. Два рази не рік дитина їздить на апаратне лікування (а.с.16) тому потребує додаткових витрат на лікування.

Відповідно до довідки Васильківського академічного ліцею «Престиж» від 22 травня 2020 року №70 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 9- «А» класі Васильківського академічного ліцею «Престиж» (а.с.17-19).

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма закону вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися.

З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зросли, а стягнутих аліментів на дитину в розмірі ј частини не вистачає щоб покрити всі витрати на утримання дитини.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі її матеріального забезпечення.

В той же час, будь-яких доказів, необхідних з точки зору ст.192 СК України, в обґрунтування пред`явленого позову, позивачка суду не надала.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, що позбавляє її можливості також приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Окрім того, позивачем також не надано доказів, які підтверджують можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року, не надано доказів, щоб давали суду підстави змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 1/4 частки в тверду грошову суми у розмірі 4000 грн.

Доводи позивача про потреби у додаткових витратах на лікування дитини, харчування, проїзд дитини можуть бути предметом судового розгляду у випадку звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а не зміни розміру аліментів.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивачки в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог.

В силу положень ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, статтями 180 - 185, 191, 192 СК України, статтями 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко