Справа № 472/198/20
Провадження №2-н/472/21/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

11 березня 2020 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію.

Розглянувши надані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

В матеріалах, доданих до заяви про видачу судового наказу, відсутня копія договору, укладеного між заявником та боржником.

У статті 633 ЦК України визначені такі правила щодо публічного договору:

1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у формі приєднання, передбаченою у ст. 634 ЦК України.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що боржник прийняв публічну оферту та приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Крім того, за положеннями статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

9) колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги;

13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з частиною 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

З системного аналізу вищезазначених норм законодавства слідує, що судовий наказ може бути виданий за умови, що боржником є індивідуальний споживач фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, з яким повинен бути укладений договір про надання житлово-комунальної послуги; або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК) ( 1618-15 ), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Стягувач до заяви не надав доказів існування між сторонами безспірних договірних відносин, доказів того, що боржник є власником будинку, до якого здійснювалося електропостачання, що свідчило б про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, та що саме з неї підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору.

Долучення до заяви копії типового договору, не підписаного боржником, також не свідчить про наявність між сторонами безспірних договірних відносин. До заяви не додані документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунку боргу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, а саме, в матеріалах заяви відсутній договір, укладений між заявником і боржником, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 186, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію, - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія", що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко