Справа № 466/1035/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 березня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

№466/1035/20; 2/466/1016/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що на підставі розпорядження № 607 від 24 жовтня 1995 року Міською адміністрацією Львівської міської ради видано батьку позивача - ОСОБА_4 ордер на житлове приміщення НОМЕР_1 .

Відповідним ордером ОСОБА_4 надано право зайняття квартири АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин між позивачем та її батьком - ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , її батьком є ОСОБА_4 , а матір`ю - ОСОБА_6 .

1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, після якого, позивач взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 . Відповідна обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26 травня 1985 року.

Після одержання батьком позивача - ОСОБА_4 ордеру на квартиру АДРЕСА_1 , позивач, разом зі своєю донькою - ОСОБА_9 переїхали, за згоди основного квартиронаймача, на постійне місце проживання у вищезазначену квартиру, де з 1995 року та досі постійно продовжують проживати.

Отже, як зазначалося вище, позивач з 1995 року проживає у спірній квартирі, а також є зареєстрована в ній, що підтверджується довідкою від 16.01.2020 року з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Рясне - 402».

Окрім позивача, в квартирі зареєстрованим є відповідач. Інших зареєстрованих осіб в квартирі нема.

У 1995 році відповідач за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати за кордон.

З цього моменту, відповідач не проявляє жодної заінтересованості до квартири, не бере участі в її утриманні тощо.

Той факт, що ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , але в ній не проживає, підтверджується актом від 20.01.2020 року, який складено в присутності двох сусідів, двох майстрів ЛКП Рясне - 402». Відповідний акт є затвердженим директором ЛКП «Рясне - 402».

Актом від 15.01.2019 року сусіди в кількості 14 осіб підтвердили той факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 » не проживає. У 1995 році ОСОБА_2 за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати за кордон. У квартирі АДРЕСА_1 жодних речей ОСОБА_2 нема, будь - якого інтересу до квартири він не проявляє, перешкод у його вселенні йому ніхто не чинив і не чинить.

Актом від 15.07.2019 року сусіди підтвердили той факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 » не проживає. У 1995 році ОСОБА_2 за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати закордон. У квартирі квартирі АДРЕСА_1 жодних речей ОСОБА_2 нема, будь - якого інтересу до квартири він не проявляє, перешкод у його вселенні йому ніхто не чинив і не чинить.

Актом від 22.12.2019 року сусіди підтвердили той факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 » не проживає. У 1995 році ОСОБА_2 за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати закордон. У квартирі квартирі АДРЕСА_1 жодних речей ОСОБА_2 нема, будь - якого інтересу до квартири він не проявляє, перешкод у його вселенні йому ніхто не чинив і не чинить.

Таким чином, відповідач 25 років не проживає у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач не проявляє жодного інтересу до житла, проживає окремо (в іншій країні), у квартирі є відсутніми будь - які речі відповідача. Більше 25 років відповідачем не сплачуються кошти за комунальні послуги, відповідач не бере участі у поточному ремонті квартири.

Увесь цей період позивачем здійснюється догляд за квартирою, сплачуються комунальні платежі, здійснюється поточний ремонт квартири, закуповуються будівельні матеріали. У позивача є наявними усі квитанції про сплату комунальних послуг.

Факт не проживання відповідача в квартирі та його прописка в ній порушує права позивача, оскільки розрахунок комунальних послуг здійснюється також і на відсутнього відповідача, а сплачує ці нараховані кошти позивач.

Відтак, відповідач проявляє повну незацікавленість у приміщенні, в якому він зареєстрований та фактично не проживає 25 років.

Той факт, що відповідач добровільно покинув квартиру та не користується нею, а позивач не чинить жодних перешкод відповідачу у користуванні квартирою підтверджується наступним.

Згідно відповіді Шевченківського відділу поліції ГУНП у Львівській області від 13.06.2018 року на адвокатський запит щодо надходження до правоохоронного органу заяв (скарг) щодо вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_9 у квартиру АДРЕСА_1 без згоди квартиронаймачі або вчинення ОСОБА_1 та/або ОСОБА_9 перешкод квартиронаймачам в користуванні квартирою, Шевченківський ВП встановив, що відповідних звернень не надходило. Аналогічну відповідь на адвокатський запит надав Шевченківський відділ поліції ГУНП у Львівській області 21.01.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, вимушена звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначено на 19 березня 2020 року не з`явилася, однак представник позивача Панас Ю.А. подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачами до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Відповідно до Ордера на житлове приміщення ГО №025502, виданого Міською адміністрацією Львівської міської ради народних депутатів на підставі Розпорядження №607 від 24.10.1995 року, ОСОБА_4 - батьку позивача видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).

У відповідності до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 16.01.2020 року ЛКП «Рясне - 402», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_2 - основний квартиронаймач та позивач ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.15).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 26.05.1985 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.16).

Так, з пояснень позивача встановлено, що після одержання батьком позивача - ОСОБА_4 ордеру на квартиру АДРЕСА_1 , позивач, разом зі своєю донькою - ОСОБА_9 переїхали за згоди основного квартиронаймача на постійне місце проживання у вищезазначену квартиру, де з 1995 року та досі постійно продовжують проживати.

У 1995 році відповідач ОСОБА_2 за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати за кордон. З цього моменту, відповідач не проявляє жодної заінтересованості до квартири, не бере участі в її утриманні тощо.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі АДРЕСА_1 стверджується також актом ЛКП «Рясне-402» від 20.01.2020 року, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживає за вищевказаною адресою (а.с.20).

Крім того, Актами від 15.01.2019 року, 15.07.2019 року, 22.12.2019 року сусіди підтвердили той факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 не проживає. У 1995 році ОСОБА_2 за власної ініціативи виселився з квартири та поїхав проживати за кордон. У квартирі АДРЕСА_1 жодних речей ОСОБА_2 нема, будь - якого інтересу до квартири він не проявляє, перешкод у його вселенні йому ніхто не чинив і не чинить.

Таким чином, відповідач 25 років не проживає у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 , не проявляє жодного інтересу до житла, у квартирі відсутні будь - які особисті речі відповідача, ним не сплачуються кошти за комунальні послуги.

Увесь цей період позивачем здійснюється догляд за квартирою, сплачуються комунальні платежі, здійснюється поточний ремонт квартири, закуповуються будівельні матеріали, що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Особа, яка більше шести місяців не проживає без поважних причин за місцем свого проживання може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обставини не проживання відповідача без поважних причин більше шести місяців за місцем реєстрації стверджуються поясненнями представника позивача та письмовими доказами по справі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення, а саме слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню в користь позивача 840,80 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 березня 2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук