Справа № 159/2584/20 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/963/20 Категорія: 68 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.

суддів Карпук А. К., Матвійчук Л. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11.02.2007 по 25.05.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2018 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2027,00 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дитина сторін є дитиною з інвалідністю терміном до 28.08.2025 з діагнозом «ХЗН II ст., стан після перенесеного гемолітико-уремічного синдрому, вторинної токсичної нефропатії з ПФ нирок. ХНН ІА ст.» та потребує постійного тривалого лікування. Неповнолітня дитина кожного року перебуває на стаціонарному лікуванні та обстеженні в КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання». Для лікування неповнолітньої дитини було витрачено 21518,16 грн на придбання ліків та аналізи, які позивач просить стягнути на її користь з відповідача. Позивач вказує, що в подальшому нею постійно будуть здійснюватись такі ж витрати на лікування дитини. З відповідача потрібно стягувати додаткові витрати на лікування дитини наперед, що становить в середньому за рік 11705,11 грн. Саме таку суму додаткових витрат на лікування дитини потрібно стягувати з відповідача наперед кожного року в червні місяці, починаючи з червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею додаткові витрати на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 14 345,44 грн. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наперед в розмірі 7803,41 грн у червні місяці щороку, починаючи з червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що він не може виконувати тяжку фізичну роботу, на його утриманні перебуває мама непрацездатного віку, яка хворіє. В рішенні безпідставно вказано, що він володіє квартирою, автомобілем, гаражем. У нього є один старий автомобіль, іншого майна немає. Позивач разом з дитиною проживає у квартирі, яка не є її власністю, зареєстрована за іншою адресою, вказаним житлом дитина забезпечена разом з матір`ю і з цього приводу позивач не має жодних затрат. Усі витрати несе він особисто. Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 в частині стягнення додаткових витрат, пов`язаних лікуванням неповнолітньої дитини, наперед в розмірі 7803,41 грн у червня місяці щороку, починаючи з червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття відмовити; позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 понесених додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково у співвідношенні Ѕ, тобто 10759,08 грн.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що відповідач визнав, що вона понесла додаткові витрати на дитину у сумі 21 5148,16 грн. Визначаючи розмір додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд врахував, що вона здійснює догляд за дитиною-інвалідом, в зв`язку з чим має менше часу для заробітку грошей, а тому суд справедливо визначив участь кожного з батьків в додаткових витратах на дитину в співвідношенні 1/3 (позивач) та 2/3 (відповідач). З огляду на те, що дитина потребує постійних витрат на ліки, то суд першої інстанції підставно стягнув половину прогнозованих додаткових витрат на дитину шляхом їх фінансування наперед.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом, чого не заперечив відповідач, в зв`язку з чим має менше часу для здобуття додаткових заробітків, суд вважає цю обставину істотною, а тому вважає необхідним та справедливим визначити участь кожного з батьків в додаткових витратах на дитину в співвідношенні 1/3 (позивач) та 2/3 (відповідач). Оскільки дитина потребує постійних витрат на ліки, то суд стягнув половину прогнозованих додаткових витрат на дитину шляхом їх фінансування наперед.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 11.02.2007 перебували у шлюбі, зареєстрованому Турійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Під час перебування у шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2018 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2027,00 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття

Неповнолітня дитина проживає з позивачем, що визнається відповідачем.

Відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач подала суду докази того, що їх дитина має ряд захворювань, є дитиною з інвалідністю до 28.08.2025 (заключення ЛКК Ковельської дитячої поліклініки № 8 від 10.01.2019), а тому потребує додаткових витрат. Відповідач зазначене визнав.

Відповідачем не оспорюється розмір понесених позивачем додаткових витрат на дитину 21 518,16 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з визначенням судом першої інстанції участі кожного з батьків в додаткових витратах на дитину в співвідношенні 1/3 (позивач) та 2/3 (відповідач), оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, що передбачено СК України. Брати участь у додаткових витратах зобов`язані в однаковій мірі обоє батьків, а тому стягненню з відповідача в користь позивача підлягає 50% понесених додаткових витрат на утримання дитини, тобто 10759,08 грн.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Позивач надала виписку із медичної карти стаціонарного хворого від 26.02.2020, відповідно до якої надано лише рекомендації щодо проведення аналізів, в виписці не міститься записів про прийом ліків постійно (на майбутнє).

Розрахунок додаткових витрат у розмірі 11 705,11 грн на дитину, наведений позивачем і який вона просить стягувати з відповідача наперед кожного року у червні місяці, ґрунтується на припущенні і не підтверджується відповідними документами. Так, не надано доказів призначення лікування до досягнення дитиною повноліття, вартість лікарських препаратів.

Позивач не надала суду доказів того, що відповідач може сплачувати самостійно всі додаткові витрати на дитину, в тому числі й наперед. В матеріалах справи відсутні дані про доходи позивача та відповідача, матеріальне становище сторін, стан їхнього здоров`я.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та стягнення з відповідача в користь позивача 50% понесених додаткових витрат на утримання дитини та відмову в стягненні додаткових витрат наперед.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити новее судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею додаткові витрати на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 10 759,08 грн грн (десять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 08 копійок).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді