ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 березня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1416/19

Головуючий у першій інстанції - Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/566/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення вартості товару неналежної якості,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - смт Ріпки,

дата складення судом першої інстанції повного тексту рішення - 20.01.2020,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь вартість товару неналежної якості, а саме телевізора LG OLED 55C8PLA у сумі 42400 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він 04.03.2019 придбав у відповідача телевізор марки LG OLED 55C8PLA вартістю 42400 грн та кронштейн для вказаного телевізору, проте 08.03.2019 ним було виявлено несправності у приданому товарі, а саме телевізор не вмикався, тобто був непридатним до експлуатації, у зв`язку з чим 11.03.2019 телевізор був повернений продавцеві для здійснення гарантійного обслуговування. Протягом більше ніж 3 місяці відповідач відмовлявся видати йому телевізор у належній якості або повернути вартість товару. Так як у передбачений законом та договором строк вимога щодо заміни товару продавцем виконана не була, 22.06.2019 позивач направив відповідачу вимогу щодо розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року позов задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість товару неналежної якості - телевізора LG OLED 55C8PLA у сумі 42400 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, недодержання норм процесуального права. На думку скаржника, видаткова накладна від 04.03.2019 та квитанція «Пост Фінанс» від 06.03.2019 про безготівковий переказ коштів не може слугувати доказом укладення роздрібного договору купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві, оскільки видаткова накладна вважається документом первинного обліку та не є розрахунковим документом, яка підтверджує вчинення правочину з реалізації товару. Відповідач зазначає, що позивач отримав товар належної якості, будь-яких заперечень щодо зовнішнього вигляду, роботи та інших зауважень не заявив, оплатив товар. Вказує, що позивач мав реальну можливість скористатися послугою «огляд відправлення» з метою виявлення можливих механічних пошкоджень. На думку відповідача, зазначення у бланку-заяві № 29906 про зовнішній вигляд товару «Суперновий» не дає підстав для визнання судом факту відсутності зовнішніх чи внутрішніх пошкоджень, вм`ятин та подряпин на товарі, що здавався для перевірки якості товару. Скаржник також наголошує на тому, що позивачем не було надано гарантійний талон на товар, який був переданий останньому.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду від 15.01.2020 відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а також підтверджували те, що продавцем дотримано вимоги закону щодо перевірки справності проданої моделі телевізору, заповнення та надання гарантійного талона під час продажу товару. Також судом було враховано, що телевізор має пошкодження, час виникнення яких не встановлено.

Дійшовши таких висновків, суд обґрунтовано послався на відповідні норми матеріального права.

Судова колегія вважає такі висновки суду обґрунтованими та погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, а наведені в апеляційній скарзі аргументи колегія суддів не вважає підставними, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб.

Судом встановлено, що 04.03.2019 ОСОБА_1 придбав в Інтернет-магазині «Цифро світ» ФОП ОСОБА_2 телевізор марки LG OLED 55C8PLA вартістю 42400 грн та кронштейн до телевізора KSL WM448T вартістю 850 грн, що підтверджується видатковою накладною №29906 від 04.03.2019 та квитанцією ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» від 06.03.2019.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України).

Відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Отже, у законодавстві України щодо регулювання договору роздрібної купівлі-продажу встановлений пріоритет ЦК України перед актами законодавства про захист прав споживачів (див. постанову Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц).

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №331/5054/15-ц.

Отже твердження скаржника про те, що в справі відсутні докази укладення між сторонами договору купівлі-продажу є неспроможними.

Суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи документів обґрунтовано встановив, що у сторін виникли договірні правовідносини: позивач оплатив вартість товару, а відповідач передав товар позивачеві.

Сторонами не заперечується, що 11.03.2019 ОСОБА_1 передав ФОП ОСОБА_2 телевізор для оцінки якості та подальшого гарантійного обслуговування.

Товар був прийнятий ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується бланком-заявою №29906 від 11.03.2019. В даному бланку зазначено, що ОСОБА_1 виявив недолік - «не вмикається», комплектацію - «повна», зовнішній вигляд - «СуперНовий». Даний документ має підпис як ОСОБА_1 , так і уповноваженої особи, що прийняла товар (фотокопія на а.с.11).

Діагностика товару проводилася продавцем двічі -13.03.2019 та 27.03.2019.

Результатами діагностики, проведеною ФОП ОСОБА_3 на замовлення відповідача, встановлено, що телевізор має вм`ятину по краю матриці знизу «механічне пошкодження», що призвело до непридатності матриці (а.с.31).

Відповідно до акту діагностики від 27.03.2019, складеного Сервісним центром ТОВ «Плутон» також на замовлення відповідача, на корпусі пристрою (телевізора) маються подряпини, потертості, внаслідок механічного впливу пошкоджена матриця, заміна якої є недоцільною (а.с.33).

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

У постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц викладено висновок про те, що «Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування».

Судом встановлено, що 11.03.2019 при прийнятті телевізору на оцінку якості та гарантійне обслуговування, уповноваженою особою відповідача не було виявлено будь-яких пошкоджень товару, що приймався, про що свідчить відсутність будь-яких відміток в графі 5 бланку-заяви №29906 «Зовнішній вигляд».

Твердження відповідача про те, що він передав позивачу 06.03.2019 товар належної якості, не мають жодного правового значення, оскільки від позивача уповноваженою особою відповідача 11.03.2019 товар був прийнятий без будь-яких зауважень щодо його зовнішнього вигляду. Пошкодження товару, які були встановлені за результатами проведених двох діагностик, не були зафіксовані відповідачем при прийнятті товару від позивача 11.03.2019, хоча огляд товару проводився, про що свідчить запис в графі «зовнішній вигляд». Про наявність вм`ятини по краю матриці знизу, а також про подряпини і потертості при прийнятті 11.03.2019 телевізора для оцінки якості та гарантійного обслуговування уповноважена особа продавця зауважень на бланку-заяві № 29906 не зробила.

За змістом статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (частина третя статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти за товар, вимагаючи розірвати договір купівлі-продажу (а.с.9-10), проте такі вимоги залишилися без задоволення.

Доводи скарги, що гарантійний строк не розповсюджується на механічні пошкодження, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника, що саме позивач повинен довести наявність недоліку товару, а не відповідач, оскільки відповідно до частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання (див. постанову Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №357/6497/17).

Проте відповідачем не доведено, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389,390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, як касаційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 31.03.2020.