ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8125/20 Справа № 214/2906/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/2906/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року, яке ухвалене суддею Ковтун Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився її син ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 . Син мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається у Гірничо-електромеханічному коледжі Державного вищого Навчального закладу «Криворізький національний університет», на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

У зв`язку із чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у розмірі ј частини з усіх видів заробітків (доходів), щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 23 річного віку.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітної плати (доходу), починаючи з 09 травня 2020 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визначити аліменти у розмірі не більше 1/10 частки від доходів відповідача, посилаючись на порушення судом норм процесуального та морального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття. На думку відповідача, оскільки одна дитина ОСОБА_3 на теперішній час досяг повноліття, то відповідач, згідно вказаного рішення, має обов`язок сплачувати на утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх його доходів.

Вказує, що ОСОБА_3 отримує стипендію у розмірі 1819,00 грн., що становить майже суму прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Наполягає, на врахуванні цього факту при визначенні розміру аліментів, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 6).

Згідно довідки про навчання 715 від 25.03.2020 року, ОСОБА_3 є студентом денного відділення, 3-го курсу, групи ТРМП17, Гірничо-електромеханічного коледжу Криворізького національного університету та отримує стипендію у розмірі 1819,00 грн.(а.с. 7, 39).

Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, кожної окремо, починаючи з 26.08.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 18-літнього віку (а.с. 32).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зареєстрували шлюб 27 листопада 2015 року, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 980 ( а.с. 5).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), починаючи з 09 травня 2020 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років, суд першої інстанції виходив з матеріального становища позивачки, яка не працює, матеріального становища відповідача, його працездатності. Також, врахував аліментні зобов`язання відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано, при визначенні розміру аліментів, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів належним чином вмотивований та обґрунтований, враховано матеріальне становища та аліментні зобов`язання відповідача.

Крім того, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано отримання ОСОБА_3 стипендії у розмірі 1819,00 грн., що становить майже суму прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія не бере до уваги, оскільки ця обставина не впливає на правильність висновків суду першої інстанції суду щодо визначення розміру аліментів. Крім того, вказаний щомісячний дохід ОСОБА_3 у виді стипендії є нерегулярним.

Відповідач працевлаштований, фізично здоровий, а належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу синові він не надав.

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: