Провадження № 2/344/410/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Юнісон Страхування" про стягнення в порядку регресу 46 848,62 грн. понесених матеріальних збитків, 5 000,00 грн. моральної шкоди та 640,00 грн. судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Юнісон Страхування" про стягнення в порядку регресу 46 848,62 грн. понесених матеріальних збитків, 5 000,00 грн. моральної шкоди та 640,00 грн. судових витрат, мотивуючи тим, що 28 вересня 2015 року близько 12.20 год. відповідач, керуючи рейсовим автобусом марки «Богдан», який належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності рухався проїзною частиною дороги вул. Січових Стрільців в напрямку перехрестя вулиць Січових Стрільців - Євгена Коновальця в м. Івано-Франківську та допустив порушення Правил дорожнього руху України. Як наслідок відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої третя особа, ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач відповідно до умов трудового договору від 19.01.2015 року виконував роботу водія та здійснював пасажирські перевезення на автомобілі, марки «Богдан», який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вироком Івано-Франківського міського суду від 07.06.2016р., який змінено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016р. по справі №344/16887/15-к ОСОБА_2 визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Також, вищезазначеним вироком суду частково задоволено цивільний позов поданий в рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 а саме: стягнуто на користь потерпілої - 34058 грн. 74 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди, а всього разом 42058 грн. 74 коп. Вирок суду набрав законної сили 03 жовтня 2016 року. На виконання вказаного вироку в частині стягнення коштів було видано виконавчий лист, а постановою від 03.11.2016р. відкрито виконавче провадження.

Протягом грудня 2016 - квітня 2017 позивачкою було сплачено стягнуті згідно рішення суду кошти, а саме 42058,74 грн. Постановою державного виконавця від 01.05.2017 року було закінчено виконавче провадження.

Окрім основної суми позивачкою було сплачено 4205,74 грн. виконавчого збору та 100,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій, а також 484,14 грн. комісії банку за оплату зазначених сум. Загалом розмір понесеної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача становить 46 848,62 грн. таким чином вирок Івано-Франківського міського суду від 07.06.2016 року виконаний в повному обсязі.

Внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення позивачці було завдано моральну шкоду, яка виражається у зниженні її ділової репутації, як особи, яка надає послуги перевезення на міському пасажирському транспорті, адже опосередкованими учасниками даної дорожньо-транспортної пригоди стали пасажири, які в цей час перебували в автобусі; вона була негативно висвітлена в місцевих засобах масової інформації. Під час виконавчого провадження, на автомобіль було накладено арешт, а потім і затримано транспортний засіб під час його руху по маршруту. Відповідач уникає зустрічей та відмовлявся вирішити питання відшкодування завданої ним шкоди в позасудовому порядку. Розмір завданої моральної шкоди позивачка оцінює в 5000,00 гривень. Просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу 46848,62 грн. понесених матеріальних збитків та 5000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

21.12.2017 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.35-37).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.03.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Юнісон Страхування" (а.с.58).

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог заперечили, просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні за № 0004012 внесеному до ЄРДР 29.09.2015 року відносно ОСОБА_2 прокурором м.Івано-Франківська складено Обвинувальний Акт про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.7).

Вироком Івано-Франківського міського суду від 07.06.2016р., який змінено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.10.2016р. по справі №344/16887/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Також, вищезазначеним вироком суду частково задоволено цивільний позов поданий в рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 34058 грн. 74 коп. спричиненої злочином матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди, а всього разом 42058 грн. 74 коп. Вирок суду набрав законної сили 03 жовтня 2016 року (а.с.8-11, 12-15).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На виконання вироку суду Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист (а.с.16).

03.11.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Саюк Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.17).

01.05.2017 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Саюк Т.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.18-19).

10.04.2017 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Саюк Т.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору (а.с.20).

10.04.2017 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Саюк Т.В. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с.21).

Як вбачається з копії квитанції № ПН141965 від 28.12.2016 року позивачкою ОСОБА_1 сплачено кошти в сумі 3000,00 грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 року (а.с.22).

Згідно копій квитанції від 19.01.17, 27.02.17, 05.04.17, 07.04.17, позивачкою ОСОБА_1 сплачено кошти на погашення боргу, згідно виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по справі №344/16887/15-к (а.с.23-26).

Отже, позивач виконав свої зобов`язання.

19.01.2015 року між ОСОБА_1 . Фізична особа та ОСОБА_2 . Працівник був укладений трудовий договір, відповідно до якого працівник зобов`язувався виконувати роботу водія (а.с.27).

Транспортний засіб "Богдан" д.н.з. НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ "СК "Юнісон Страхування", згідно з умовами Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АІ/7369196 від 13.01.2015 року (а.с.38).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, таке ж право визначено положеннями чинного законодавства окремо для страхових компаній (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»), згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Згідно п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача.

Враховуючи, що сума виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 42058,74 грн. на даний час відповідачем не відшкодована, тому суд вважає, що позовна вимога в цій частині є підставною і такою, що підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 42 058, 74 коп.

Щодо відшкодування суми виконавчого збору, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат виконавчого збору, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на примусове виконання рішення суду. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача ОСОБА_2 вартості витрат понесених на сплату виконавчого збору в розмірі 4 789,88 грн., а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували ступінь таких моральних страждань, позивач суду не надав. Тому у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 640,00 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Юнісон Страхування" про стягнення в порядку регресу 46 848,62 грн. понесених матеріальних збитків, 5 000,00 грн. моральної шкоди та 640,00 грн. судових витрат - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 42 058 (сорок дві тисячі п`ятдесят вісім) грн. 74 коп. та 640,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 08.10.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.