ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5621/20 Справа № 202/8620/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкова О.В.,

при секретарі - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , Приватне підприємство "Січеслав-Торгсервіс", Приватне підприємство фірма "Гран-Прі", про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради від 24.07.2019 року № 348/47, від 23.10.2019 року № 261/49.,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Також, 04 березня 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої остання просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинювати будь які дії, правочини щодо нерухомого майна, а саме: будівель та споруд торгівельно сервісного комплексу, яке складається з адміністративного будинку, прибудови, торгівельних павільйонів, ганків, складів, кафе, торгівельних кіосків, торгівельних магазинів, туалетів, навісів, літнього кафе, огорожі та приміщення приватного підприємства «Січеслав-Торгсервіс», , розташованого за адресою -м. Дніпро, вул. Калинова № 4, та земельних ділянках кадастрові номери: :04:022:0145 площею 0,0117 га; - :04:022:0146 площею 0,0658 га; - :04:022:0147 площею 0,0834 га; - :04:022:0148 площею 0,5007 га.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання сторонами спору остаточного рішення суду, а також ускладнити ефективний захист, а у подальшому і поновлення порушених (оспорюваних) прав позивача, за захистом яких остання звернулася до суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 202/8620/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ПП «Січеслав-Торгсервіс», приватне підприємство фірма «ГРАН-ПРІ», про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради від 24.07.2019 року № 348/47, від 23.10.2019 року № 261/49, накладено арешт на майно та заборонено вчиняти будь які дії, правочини щодо нерухомого майна, а саме: будівель та споруд торгівельно сервісного комплексу, яке складається з адміністративного будинку, прибудови, торгівельних павільйонів, ганків, складів, кафе, торгівельних кіосків, торгівельних магазинів, туалетів, навісів, літнього кафе, огорожі та приміщення приватного підприємства «Січеслав-Торгсервіс», , розташованого за адресою - м. Дніпро, вул. Калинова № 4, та земельних ділянках кадастрові номери: :04:022:0145 площею 0,0117 га; - :04:022:0146 площею 0,0658 га; - :04:022:0147 площею 0,0834 га; - :04:022:0148 площею 0,5007 га.

Не погодившись із такою ухвалою, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на існування реальної загрози невиконання судового рішення. Крім того, обраний спосіб забезпечення позову, на думку суду першої інстанції, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 по цивільній справі № 202/8620/19 був пред`явлений позов до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ПП «Січеслав-Торгсервіс», приватне підприємство фірма «ГРАН-ПРІ», про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради від 24.07.2019 року № 348/47, від 23.10.2019 року № 261/49, предмет якого складають такі вимоги:

- визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 р. № 348/47 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою проведення земельних торгів;

- визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 23.10.2019 року № 261/49 Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 ;

- стягнути судові витрати з відповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що предметом спору є, зокрема, визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, а тому незаконним є забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь які дії, правочини щодо нерухомого майна, а саме: будівель та споруд торгівельно сервісного комплексу, яке складається з адміністративного будинку, прибудови, торгівельних павільйонів, ганків, складів, кафе, торгівельних кіосків, торгівельних магазинів, туалетів, навісів, літнього кафе, огорожі та приміщення приватного підприємства «Січеслав-Торгсервіс», , розташованого за адресою - м. Дніпро, вул. Калинова № 4, та земельних ділянках кадастрові номери: :04:022:0145 площею 0,0117 га; - :04:022:0146 площею 0,0658 га; - :04:022:0147 площею 0,0834 га; - :04:022:0148 площею 0,5007 га., які не є предметом спору. Крім того, не заявлено жодних вимог стосовно права позивача на нерухоме майно , на яке накладено арешт, а тому виконання можливого рішення суду за даними позовними вимогами істотно не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, не уможливить ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача. Нерухоме майно, стосовно якого вжито заходи збезпечення позову взагалі не є предметом спору в даній справі.

Отже, суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали не встановив дійсні обставини справи, які мають істотне значення, не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а також докази на їх підтвердження чи спростування.

Крім того, заходи забезпечення позову, які просив позивач застосувати, є неспівмірними із заявленими ним позовними вимогами у даній справі та порушують права інших осіб, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. З тексту оскаржуваної ухвали не наведено жодного доказу існування реального ризику невиконання рішення.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також постановив ухвалу, яка не відповідає засадам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2020 року про забезпечення позову не можна визнати обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 березня 2020 року про забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова