Справа № 185/3715/18
Провадження № 2/185/1273/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 березня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача адвоката Киричок Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в приміщенні суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В

11 травня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який 13 лютого 2019 року уточнила, та в якому просила суд: Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 грудня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстровим номером 13643 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 13923,46 грн.; Скасувати виконавчий напис від 04 грудня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстровим номером 13643 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 13923,46 грн.; Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» грошові кошти у розмірі 7933,90 грн., стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису № 13643 від 04.12.2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 04.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 13643, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13923,46 грн. за кредитним договором від 14 січня 2012 року, за період з 14.01.2012 р. по 30.06.2017 р., з урахуванням:

Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1362,78 грн.;

Заборгованість за відсотками у розмірі 9707,18 грн.;

Заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

Заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 553,50 грн.

Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн.

Вважає, що підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є наступні. На підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем04 грудня 2017 року за реєстровим номером 13643, державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Зайцевим Д.В. 05.02.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 13643 від 04.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 13923,46 грн. На даний час з її заробітної плати стягнуто в примусовому порядку Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області грошові кошти в розмірі 7933, 90 грн.Перед вчиненням виконавчого напису, банк повинен направити боржнику вимогу, яку вона не отримувала.Протягом усього терміну дії кредитного договору по день звернення до суду їй такої вимоги не було надіслано. Заборгованість нарахована починаючи з 14.01.2012 року по 30.06.2017 року. Тобто, порушено вимоги законодавства щодо видачі виконавчого напису нотаріуса у межах строку позовної давності. Вважає, що розрахунок боргу, наданий Банком є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до неї, а тому нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед банком. З огляду на вищевикладене, вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням строків, визначених чинним законодавством України, а тому оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Тому враховуючи вищенаведене вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Завалієвим А.А. допущено порушення ст. 88 Закону України Про нотаріат та п 1.2. глави 16 Порядку, а саме вчинено виконавчий напис за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Також вважає, що кошти стягнуті в примусовому порядку державною виконавчою службою на підставі виконавчого напису нотаріуса № 13643 від 04.12.2017 року, підлягають поверненню їй з підстав наведених вище.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідно до якої забезпечено позов по цивільній справі № 185/3715/18, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 13643, вчиненого 04 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 14 січня 2012 року у розмірі 12123,46 грн.та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн., до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про місце, дату та час слухання справи належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено. Проте від останнього на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого він просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, та на виконання ухвали суду від 11 жовтня 2018 року про витребування копій документів по цивільній справі № 185/3715/18, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з копіями відповідних документів.

Представник третьої особи Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився,про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, заяву приватного нотаріуса з долученими документами до неї, вислухавши пояснення позивача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстраційним № 13643, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 14.01.2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року, грошових коштів у сумі 12123,46 грн., з урахуванням:

Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1362,78 грн.;

Заборгованість за відсотками у розмірі 9707,18 грн.;

Заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

Заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 553,50 грн.

Стягнення здійснюється за період з 14.01.2012 року по 30.06.2017 року.

Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн.(арк.с.53).

На підставі вищевказаного виконавчого напису державним виконавцем Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 05 лютого 2018 року винесені постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» боргу у розмірі 13923,46 грн.(арк.с.7).

З доходу боржника, а саме заробітної плати, яку вона отримує від ТОВ «Сільпо-Фуд», утримано за період з 01.02.2018 року по серпень 2018 року, борг у розмірі 7933,90 грн., що підтверджується копією довідки про доходи з ТОВ «Сільпо-Фуд», Магазин № 226.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктом 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

В матеріалах справи наявний доказ на підтвердження того, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Притватбанк» направляв позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, що дає суду можливість дійти висновку, що банк намагався повідомити ОСОБА_1 про наявність заборгованості по кредитному договору, хоча це й не може свідчити про те, що ОСОБА_1 отримала саме цю вимогу, і була вчасно ознайомлена зі змістом цієї вимоги.

Судом при дослідженні витребуваних документів на виконання ухвали суду від 11 жовтня 2018 року у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., на підставі яких був виданий виконавчий напис за реєстровим номером № 13643 від 04.12.2017 року, встановив, що приватний виконавиць порушив пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме вищенаведений виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі не оригіналу Кредитного договорувід 14.01.2012 року, а на підставі копії анкети-заяви позичальника, оскільки на цьому документі міститься відмітка(штамп) банку «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Притватбанк» ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ», окрім цього розрахунок заборгованості за начебто цим Кредитним договором, наданий нотаріусу на підставі якого також приймалось рішення нотаріусом про видачу вищезазначеного нотаріального напису, не є у розумінні п. 2 «Правил» випискою з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки відповідно до Підпункту 6 Пункту 8 розділу 2 Постанови НБУ№ 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів»від 05.11.2014 року вбачається, що виписка з рахунку боржника це банківський документ, який надається банком громадянину - користувачупро рух коштів за його рахунком, періодичність та порядок їх отримання, а тобто не є тим документом на підставі якого нотаріус може видати нотаріальний напис, оскільки з вищенаведених документів не вбачається підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 14.01.2012 року по 30.06.2017 року, проте суд дослідивши заяву-звернення від банка до нотаріуса де зазначено, що банк просить нотаріуса видати виконавчий напис на підставі копій документів, та де зазначено, що ця заява направлена банком на адресу нотаріуса за вих. № б/н від 18.07.2017 року, а виконавчий напис виданий нотаріусом лише 04.12.2017 року, а з розрахунку заборгованості наданої банком не можливо зрозуміти, чи робилися якісь взагалі проплати на виконання умов цього договору, коли саме робилися, яким шляхом, ким саме, що можливо було б вияснити коли це були б банківські виписки по рахунку позивача, а тому суд, не може брати до уваги цей розрахунок заборгованості, оскільки з нього не можливо визначити чи збіг строк позовної давності.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Суд ставиться критично до відзиву на позов, оскільки це спростовується тим, що приватний нотаріус порушив вимоги пункту 2 Перелікузатвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме виніс виконавчий напис на підставі не оригіналу кредитного Договору, а на підставі копії анкети-заяви позичальника, та врахував суми заборгованості, які містяться у розрахунку заборгованості, що не є банківською випискою з рахунка боржника, а також з розрахунку заборгованості наданої банком взагалі не вбачається рух коштів по рахунку, та не можливо зрозуміти чи були проплати позичальником на виконання умов договору на рахунки банку за період з 14.01.2012 року по 30.06.2017 року, що унеможливлює можливість встановлення чи була або чи не була пропущена позовна давність.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Та виходячи з вищенаведеного суд ставиться критично до відзиву на позов, на підставах вищенаведеного.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Також суд вважає, що задовольняючи позовну вимогу з приводувизнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, то до грошових коштів у розмірі 7933,90 грн., стягнутих з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису № 13643 від 04.12.2017 року на користь ПАТ «КБ «ПрватБанк» застосовуються положення норм ст. 1212 ЦК України, оскільки ПАТ «КБ «ПрватБанк»зобов`язаний повернути майно(ці кошти) і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала(виконавчий напис нотаріуса визнаний судом таким, що не підлягає виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України,у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач сплатив при подачі позову судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією(арк.с.1), то суд приходить до висновку, що судові витрати на сплату судового збору покласти на відповідача, оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 грудня 2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстровим номером 13643, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 13923.46 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , грошові кошти у розмірі 7933.90 гривень, стягнуті з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі виконавчого напису № 13643 від 04.12.2017 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 704.80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 31 березня 2020 року.

Суддя:В. О. Головін