Ухвала

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 302/169/19

провадження № 61-13924ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Міжгірської районної державної адміністрації, треті особи: Сектор з питань державної реєстрації Міжгірської РДА, Відділ у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання незаконними та скасування розпорядження Міжгірської РДА про затвердження документації та передачу у приватну власність земельної ділянки, визнання недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Ізківської сільської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, у якому просили:

- визнати незаконними та скасувати розпорядження Міжгірської РДА від 05 червня 2014 року № 110, від 26 травня 2014 року № 92, від 26 травня 2014 року № 86 «Про передачу у власність земельної ділянки (паю)» та № 182 від 22 липня 2016 року «Про затвердження документації та передачу у приватну власність земельної ділянки»;

- визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у 2014 році Державним реєстратором реєстраційної служби Міжгірського РУЮ;

- скасувати записи про державну реєстрацію права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельні ділянки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та скасувати записи про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами - :02:004:0093, :02:004:0081, :02:004:0086, :02:004:0120 у Поземельній книзі.

У березні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Ізківської сільської ради, у якому просила:

- визнати недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 грудня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площами 2,15 га кожному в с. Ізки в урочищах «Стайки» та «Літовище»;

- визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 лютого 2010 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори спадкоємцю ОСОБА_1 на земельні ділянки в урочищах «Стайки» та «Літовище» загальною площею 1,0320 га.

Міжгірський районний суд Закарпатської області рішенням від 21 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовив.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив.

Визнав недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 червня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площею по 2,15 га кожному в урочищах «Стайки» та «Літовище» с. Ізки.

Визнав недійсним та скасував: державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003733, виданий 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою ОСОБА_2 на земельні ділянки загальною площею 0,98 га, з яких: ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки» та ділянка площею 0,4680 га в урочищі «Літовище»; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003734, виданий 31 липня 2003 року Ізківською сільською радою ОСОБА_7 на земельні ділянки загальною площею 1,0320 га, з яких: ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки» та ділянка площею 0,72 га в урочищі «Літовище».

Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 лютого 2010 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Шкелебей Л. В. спадкоємцю ОСОБА_1 на земельні ділянки загальною площею 1,0320 га, з яких: земельна ділянка площею 0,3120 га в урочищі «Стайки», земельна ділянка площею 0,72 га в урочищі «Літовище», зареєстроване у реєстрі № 97, спадкова справа № 19723009.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 13 серпня 2020 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року в частині зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 червня 2002 року про надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельних ділянок площею по 2,15 га кожному в урочищах «Стайки» та «Літовище» с. Ізки скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовив. В решті рішення суду залишив без змін.

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового звязку касаційну скаргу на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року (повний текст якої складено 19 серпня 2020 року), тобто у передбачений законом тридцятиденний строк з дня складення судового рішення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зустрічний позов ОСОБА_4 подані у лютому та березні 2019 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (мінімальна заробітна плата - 1 921 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).

У цій справі пред`явлено позов двома позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо одинадцяти вимог немайнового характеру (визнання незаконними та скасування чотирьох розпоряджень Міжгірської РДА; визнання недійсними та скасування трьох свідоцтв про право власності на земельні ділянки; скасування чотирьох записів про державну реєстрацію права власності), тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 16 904,80 грн (768,40 грн х 11 х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_4 за чотири вимоги немайнового характеру (визнання недійсним рішення третьої сесії четвертого скликання Ізківської сільської ради від 25 грудня 2002 року; визнання недійсними та скасування двох державних актів на право власності на земельні ділянки; визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину) в даному випадку становить 6 147,20 грн (768,40 грн х 4 х 200 %).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в касаційній скарзі просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити, отже судовий збір за подання касаційної скарги становить 23 052 грн (16 904,80 грн + 6 147,20 грн) для кожного із заявників.

Разом із цим, ОСОБА_2 у касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового забору за подання касаційної скарги з посиланням на те, що вона є людиною похилого віку, пенсіонерка, має хронічні вікові проблеми зі здоров`ям та потребує постійного медикаментозного лікування, пенсія є єдиним її джерелом доходів. Коштів не вистачає зокрема, на харчування, одяг, житло.

На підтвердження доводів ОСОБА_2 надано відповідні докази, а саме: копію довідки про доходи від 24 лютого 2020 року № 160139, з якої вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Міжгірському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком у розмірі 2 304,04 грн на місяць та сума пенсії за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року склала 27 448,48 грн; довідки про доходи від 26 серпня 2020 року № 541685 Головного управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області, з якої вбачається, що сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2020 року до 31 серпня 2020 року склала 20 417,60 грн; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 14 вересня 2020 року № 13522, видані ОСОБА_2 ; копія виписки із медичної карти амбулаторного хворого.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Крім того Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, сплата судового збору становитиме значну частину єдиного доходу ОСОБА_2 , суд касаційної інстанції вважає за можливе клопотання задовольнити частково, а саме - зменшити ОСОБА_2 розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, визначивши його у розмірі 1 372,42 грн, що становить 5 % від розміру річного доходу заявника за 2019 рік.

Отже, ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 372,42 грн.

Згідно з наданою квитанцією від 16 вересня 2020 року № 144 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 073,60 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 19 978,40 грн (23 052 грн - 3 073,60 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для ОСОБА_2 у розмірі 1 372,42 грн та для ОСОБА_1 у розмірі 19 978,40 грн має бути перераховано або внесено за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.

У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявникам можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 136, 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Зменшити ОСОБА_2 розмір належного до сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року до 1 372,42 грн.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев