Провадження № 2-о/638/14/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Башинської К.С.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Харківська міська рада про встановлення юридичного факту спільного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

12.05.2020 представником Харківської міської ради надано відзив на заяву ОСОБА_1 , в якому зазначено, зокрема, про те, що Харківська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування оспорює той факт, що заявник постійно мешкала у квартирі зі своєю матір`ю. вказаний факт вливає на майнові інтереси міської ради щодо квартири, яка належала на праві власності спадкодавцю за життя задля необхідності виконати обов`язок, що встановлений ст. 1277 ЦК України, щодо подання до суду заяви про визнання вказаного майна відумерлою спадщиною.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечували, наполягали на прийняті рішення саме у окремому провадженні.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Відповідно до вимог частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових права або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким саме чином внормовано це питання і частиною 4 ст. 315 ЦПК України, в силу якої суддя залишає заяву без розгляду, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами якого (розгляду) вирішується і ця справа.

Зазначені положення цивільного процесуального закону узгоджуються з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно із якими в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов`язані з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем потребує доведення.

Лише у разі доведення та встановлення того факту, що ОСОБА_1 фактично мешкали разом і ОСОБА_3 , у заявника виникає право на отримання спадщини.

Окрім того, як вбачається з відзиву Харківської міської ради, дану справу не можливо вирішувати у порядку окремого провадження, оскільки міська рада оспорює той факт, що ОСОБА_1 , постійно мешкала у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, Харківська міська рада зазначає, що вказаний факт вливає на майнові інтереси міської ради щодо квартири.

Отже, у даному випадку не можна вважати, що у цій справі відсутній спір про право.

Судом, при ухвалені зазначеного рішення враховано правовий висновок, який викладено в постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2019 року у справі№336/714/18.

Керуючись ст. ст. 394,315 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Харківська міська рада про встановлення юридичного факту спільного проживання зі спадкодавцем - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД