КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року місто Київ.

Справа 761/40428/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4266/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року ( у складі судді Притули Н.Г., інформація про дату складення повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про стягнення відсотків,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» (, адреса: м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.27-Т (літера А) про стягнення відсотків - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на користь ОСОБА_1 нараховані відсотки за Договором №055819 від 05.04.2018 року в сумі 18 563 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 66 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 24.01.2020 року подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі та яким стягнути з Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на користь позивача нараховані відсотки за договором №055819 банківського вкладу від 05.04.18 в сумі 19284 грн;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на те, що суд незаконно не зазначив в судовому рішенні, що відповідач не надіслав позивачу копію відзиву на позовну заяву на поштову адресу, вказану в позовній заяві та в ухвалі суду від 16.10.19. В судовому рішенні не зазначено чому суд відкинув, наведені в позовній заяві правомірні розрахунки про стягнення з відповідача на їхню користь суми завданих збитків (не нарахованих відсотків) в розмірі 19284 грн. Вважає, що будь-які правомірні розрахунки сум відсотків по вкладу повинні здійснюватись виходячи із суми вкладу станом на 05.04.18 в розмірі 197000 грн. З матеріалів справи вбачається, що суд, ігноруючи заяву позивача від 30.11.2019 щодо відзиву на позовну заяву, прийняв до розгляду надані відповідачем копії заяв на видачу готівки від 06.08.18, 06.09.18, 08.10.18, 07.11.18, 06.12.18, але не прийняв до уваги зміст вказаних заяв на видачу готівки і завідомо незаконно в судовому рішенні суд зазначив, що позивачу частково повертали кошти за договором.

Не погодившись з таким рішенням суду, АТ «Агропросперіс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позовних вимогах.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що при розгляді справи суд не дослідив різницю у нормативному регулюванні відкриття вкладного (депозитного) рахунку однією фізичною особою «на ім`я іншої фізичної особи» та відкриття вкладного (депозитного) рахунку «на користь третьої особи» відповідно до п. 10.7 та п. 10.8 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492. Якщо представник позивача ОСОБА_2 намагався розмістити власні кошти, то він зобов`язаний це зробити, відкривши рахунок на своє ім`я або на користь позивача без довіреності. Якщо ці кошти належали позивачу, то ОСОБА_2 зобов`язаний відкрити рахунок на ім`я позивача за її дорученням.

АТ «Агропросперіс Банк» звертався до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору №055819 банківського вкладу фізичної особи від 05.04.2018, отриманий судом 18.12.2019 та повернутий згідно супровідного листа від 19.12.2019 на підставі того, що за первісним позовом 16.12.2019 судом вже ухвалено рішення.

Вказує, що висновок суду у рішенні щодо стягнення процентів на користь позивача не доведений позивачем та не підтверджений доказами, є незаконним, оскільки законні підстави для нарахування процентів після припинення дії договору у відповідача відсутні.

Суд не надав оцінку доказів того, що відповідач виконав своє імперативне зобов`язання відмовитися від подальших ділових відносин з позивачем шляхом дострокового розірвання договорів та не мав підстав продовжувати сплату позивачу процентів за недійсним договором.

Посилається на те, що позивачем та його представником власноручно двічі письмово підтверджено , що позивач не розміщував власні кошти на депозитному рахунку в установі відповідача. Оскільки кошти належать не позивачу, а ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 є неналежним позивачем, між нею та відповідачем відсутній предмет спору. З цих підстав та відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі. Вказана норма також порушена судом.

Ухвалою від 10лютого2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу банку не подано.

У відзиві АТ «Агропросперіс банк» просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача та скасувати повністю рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2019.

Ухвалою суду від 05.03.2020 зупинено апеляційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про стягнення відсотків до набрання законної сили судовим рішенням в справі, що розглядається Овруцьким районним судом Житомирської області № 286/261/20, провадження №2/286/252/20 року за позовом АТ «Агропросперіс Банк» до ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту укладення Договору №055819 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018.

Постановою Верховного Суду від 23.09.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року скасовано, справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Як встановлено судом, 05.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник) був укладений Договір №055819 банківського вкладу фізичної особи за умовами якого Банк відкрив Вкладнику рахунок № НОМЕР_1 та прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 197 000,00 грн. на строк 12 місяців з 05.04.2018 року по 05.04.2019 року зі сплатою 16,5% річних.

Позивач, як вбачається виконала власні зобов`язання та внесла кошти на рахунок. Дану обставину сторона відповідача не заперечувала.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що з дня наступного за днем розміщення коштів на рахунок Банк щомісячно нараховує та сплачує на поточний рахунок вкладника проценти з врахуванням умов, викладених в п.4.2 Договору.

Аналогічний обов`язок Банку передбачений в п.2.3.1 Договору.

Листом від 09.07.2018 року Банк повідомив ОСОБА_1 про розірвання договору №055819 від 05.04.2018 року та договору рахунку фізичної особи та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 за довіреністю №8-440 від 22.11.2014 громадянином ОСОБА_2 .

Позивач не погодилась із зазначеним рішенням та оскаржила його до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13.02.2019 року (справа № №761/ 33170/18) визнано дії АТ«Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року, розірвання договору № 2701 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 - неправомірними.

Рішення набрало законної сили.

Рішенням суду встановлено, що відповідач, всупереч умовам укладених договорів, положень ст. 525 ЦК України, без наявності обставин, передбачених ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань за укладеними з позивачем Договорами.

Після закінчення терміну дії договору, грошові кошти в сумі 186 392,46 грн. було повернуто позивачу, що підтверджується заявою на видачу готівки №17778808 від 05.04.2019 року.

Крім того, як вбачається з копій заяв на видачу готівки та встановлено судом, позивачу частково повертались кошти за договором, зокрема:

06.08.2018 року - 2 222,00 грн.

06.09.2018 року - 2 222,00 грн.

08.10.2018 року - 2 150,00 грн.

07.11.2018 року - 2 222,00 грн.

06.12.2018 року - 2 150,00 грн.

Суд також встановив, що оскільки, розірвання договору визнано неправомірним , відповідач безпідставно припинив нарахування відсотків.

Оскільки Банк користувався коштами в період з 05.04.2018 року по 05.04.2019 року та в порушення умов Договору не нарахував та не сплатив відсотки за користування коштами позивачу, починаючи з 10.07.2018 року, що не заперечував представник відповідача, враховуючи, що рішенням суду визнано дії АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 неправомірними, суду не надано доказів, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання та сплатив відсотки за користування коштами, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в розмірі 18 563,66 грн.

Сума відсотків нарахована наступним чином:

за період з 10.07.2018 року по 05.08.2018 року на суму 197 000,00 грн. (27 днів) = 2 404,48 грн.

з 06.08.2018 року по 05.09.2018 року на суму 194 778,00 грн. (так як 06.08.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (31 день) = 2 729,56 грн.

з 06.09.2018 року по 07.10.2018 року на суму 192 556,00 грн. (так як 06.09.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (32 дні) = 2 785,47 грн.

з 08.10.2018 року по 06.11.2018 року на суму 190 406,00 грн. (так як 08.10.2018 року позивачу повернуто 2 150,00 грн.) (30 днів) = 2 582,22 грн.

з 07.11.2018 року по 05.12.2018 року на суму 188 184,00 грн. (так як 07.11.2018 року позивачу повернуто 2 222,00 грн.) (29 днів) = 2 467,01 грн.

з 06.12.2018 року по 04.04.2019 року на суму 186 034,00 грн. (так як 06.12.2018 року позивачу повернуто 2 150,00 грн.) (120 днів) = 10 091,71 грн.

А всього нараховані відсотки в сумі 23 060,45 грн. Проте оскільки згідно з діючим законодавством з відсотків відраховуються податки в загальному розмірі 19,5%, що становить 4 496,79 грн., до виплати позивачу підлягає сума 18 563,66 грн.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надіслав позивачу копію відзиву на позовну заяву на поштову адресу, вказану в позовній заяві та в ухвалі суду від 16.10.19, на законність вирішення спору по суті не впливають. Відзив було надіслано на адресу позивача, яка вказана в договорі №055819 банківського вкладу фізичної особи «Класичний».

Доводи представника позивача про те, що суд не дослідив зміст заяв вкладника від 06.08.18, 06.09.18, 08.10.18, 07.11.18, 06.12.18 та дійшов помилкового висновку про часткове повернення коштів, колегія суддів не приймає з огляду на те, що зі змісту вказаних заяв вбачається, що кошти були повернуті позивачу через представника ОСОБА_2 , підпис якого міститься на вказаних заявах та який не був спростований в суді першої інстанції.

До апеляційного суду також не подано клопотання на предмет дослідження підпису та не надано належних доказів, які б спростовували висновок суду про часткове повернення вкладу, та відповідно наявність підстав для нарахування відсотків з дати часткового повернення лише на ту частину вкладу, що залишалась не повернута.

Доводи скарги про те, що суд фактично прийшов до висновку, що відповідач діяв неправомірно при прийнятті рішення про дострокове розірвання вказаного договору №055819 від 05.04.18, з чого випливає, що будь-які правомірні арифметичні розрахунки сум відсотків по вкладу повинні здійснюватись, виходячи із суми вкладу станом на 05.04.18 в розмірі 197000 грн., колегія суддів не приймає, тому, що відсотки позивач просив стягнути до квітня 2019 року включно, а відповідно відсотки з серпня 2018 року повинні були нараховуватись з урахуванням тих сум, що повертались за заявами про видачу готівки, яким суд дав належну правову оцінку, та з яких вбачається на яку дату, яка сума вкладу поверталась, відповідно відсотки вже нараховувались з розрахунку зменшеної суми вкладу .

Доводи скарги про те, що суд фактично здійснив завідомо незаконні та неправомірні розрахунки окремих сум відсотків по вкладу та загальної суми відсотків після незаконного розірвання відповідачем договору №055819 від 05.04.18 на підставі інших сум депозитного вкладу, не зазначених у вказаному договорі, в якому сума вкладу становила 197000 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд врахував, що договір розірвано неправомірно, та стягнув відсотки за період після квітня 2018 року. Проте , оскільки позивач не повертала кошти, які отримала за заявами , що наведені вище, вже по розірваному договору, то відсотки вірно стягнуті судом, виходячи з суми депозиту, що залишався у банку.

При цьому, з огляду на те, що договір було розірвано без згоди вкладника, позивач фактично ставить питання про те, що в разі, якщо б договір не розривався, вона б отримувала відсотки з первинної суми вкладу, тобто різниця про яку йде мова може з юридичної точки зору трактуватись як упущена вигода, разом з тим такі вимоги в межах даної справи районним судом розглянуті не були, а відповідно колегія суддів вважає, що право на звернення з такими вимогами у позивача залишилось не реалізованим.

Також колегією враховується, що позивач отримуючи частково кошти після повідомлення про розірвання договору діяла на власний розсуд, оскільки вона мала право не писати заяви про повернення готівки до вирішення її позову про неправомірність такого розірвання і відповідно отримувати відсотки на всю суму вкладу.

Стосовно доводів відповідача про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, так як вона не вносила особисті кошти, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що існує рішення суду, яким встановлено неправомірність дій відповідача щодо розірвання договору з позивачем, а відповідно існування договірних відносин між позивачем та відповідачем в даній справі вже встановлено в іншій справі, що відповідно до норм ст. 82 ЦПК України не підлягає доведенню.

З аналогічних підстав колегія суддів не приймає доводи відповідача з приводу правомірності їх дій в частині розірвання договору та не нарахування відсотків за розірваними правовідносинами, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2019, яке набрало законної сили, вказане твердження повністю спростоване .

Доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для зупинення провадження до розгляду позовних вимог про визнання недійсним правочину, за яким суд стягнув відсотки, колегія суддів не приймає з огляду на те, що Верховним Судом скасовано ухвалу апеляційного суду в даній справі про зупинення провадження.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно, суд першої інстанції ухвалив рішення без порушення норм матеріального та процесуального права , а тому скарги задоволенню не підлягають.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає оскаржене рішення без змін, керуючись ст. 141 ЦПК України перерозподіл судових витрат не здійснюється, та не відшкодовуються витрати понесені за апеляційний розгляд справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді