КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4563/18
Провадження № 2-і/552/4/20
У Х В А Л А

30.03.2020 року м. Полтава

Київський районний суд м.Полтави у складі судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Рибальченка О.П., представника заявника Сидоренко І ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м.Полтави заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області перебувало зведене виконавче провадження №43093755 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на загальну суму 447436,9 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1609/523/12 видного 20.06.2012 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 263569 грн. та виконавчого листа №2-1014 виданого 26.05.2011 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 143010 грн. Згідно ухвали Київського районного суду м.Полтави від 16.08.2019 року ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання за зведеним виконавчим провадженням №43093755 на загальну суму 447436,90 грн. Заявник вважає, що станом на сьогодні тимчасове обмеження у праві виїзду його за кордон суперечить нормам чинного законодавства та грубо порушує його права, а тому підлягає до скасування.

Заявник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Державний виконавець Київського ВДВС м.Полтава ГТУЮ в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області перебувало зведене виконавче провадження №43093755, до складу якого входять: ВП №36579615 відкрите на виконання виконавчого листа №2/1609/523/2012 від 20.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 263569 грн., ВП №30545762 відкрите на виконання виконавчого листа №2-1014 від 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 143010 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 16.08.2018 року подання державного виконавця задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язання за зведеним виконавчим провадженням №43093755 на загальну суму 447436,90 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2018 року ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 16.08.2018 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця Тихонова О.О. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , який отримує дохід у ПП «ЄЖЄН М». Згідно даної постанови здійснюються відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 447 560 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така /особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_2 грошові зобов`язання за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує.

Відповідно до п. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

В своїй заяві заявник посилався на постанови державного виконавця від 21.02.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, але з відзиву державного виконавця вбачається, що державним виконавцем 21.02.2020 року виконавчі провадження завершені на підставі п.7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки транспортні засоби боржника оголошені в розшук не виявлені протягом року з дня оголошення іншого майна на яке може бути звернуто стягнення не виявлено, виконавчий документ повернуто без подальшого виконання стягувачу. Заходи примусового виконання не скасовувались.

В той же час, судом з`ясовано, що на час звернення до суду з цією заявою судове рішення, боржником не виконанно.

Отже, звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заявник не надав суду належних доказів, які б спростували обставини ухилення ним від виконання грошових зобов`язань за судовими рішення та свідчили б про його бажання в повному обсязі виконати рішення суду, що ним вжито всі можливі дієві заходи на погашення наявної заборгованості.

Враховуючи, що на момент розгляду цієї справи в суді грошові зобов`язання за виконавчими документами ОСОБА_2 не сплачені, зобов`язання не виконані, тому не має підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду останньої за межі України.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.03.2020 року.

Суддя О.К. Миронець