Справа № 643/9935/20
Провадження № 2/643/3408/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., при секретарі Насировій М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідач, яка є його колишньою дружиною, наприкінці листопада 2015 р. зібрала речі та разом із дитиною переїхала жити в іншу квартиру, а згодом переїхала жити до тимчасово не підконтрольної території України у Луганській області, де проживають її батьки. Таким чином відповідач не проживає за місцем свої реєстрації понад один рік без будь-яких поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особисті речі відповідача в квартирі відсутні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Допитаний як свідок позивач підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши покази позивача та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З показів позивача, свідків та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_6 та її дитина ОСОБА_7 .

Зазначена квартира належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 03.02.2004 р. за №35/53.

Допитані у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в суді показали, що вони проживають з позивачем в одному будинку і знають позивача та його сім`ю, з відповідачем знайомі з 2012 року, дружили сім`ями, відповідач не проживає в квартирі більше 5-ти років.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 в суді показав, що він знайомий з позивачем з 2010 року, приходив у гості та спілкувався з позивачем та його дружиною. Восени 2015 року відповідач разом із дитиною поїхала, більше він її не бачив.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком.

Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Дослідженими доказами доведено, що відповідач більше року в спірній квартирі не мешкає без поважних на то причин, що свідчить про те, що відповідач втратила інтерес до спірної квартири та відмовилась від проживання та користування нею.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії та номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії та номер не відомий, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Я.М. Горбунова