Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 9365,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 06 червня 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6083к. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 10000,00 грн. строком на 24 місяці з 06.06.2013 року по 06.06.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних.

Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів.

У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року, кредитний договір №6083к від 06.06.2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 21750,00 грн.

Пунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі починаючи з березня 2014 року, вчасно не сплачувала.

На підставі п.п. 4.4.6 Договору добровільного страхування кредитів ПрАТ «Українська страхова компанія» 01.07.2019 року здійснило виплату страхового відшкодування КС «Українська кредитна спілка» в розмірі 9365,96 грн.

Посилаючись на положення ч.1 ст. 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 закону України «Про страхування». ПрАТ «Українська страхова компанія» вважає, що до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 9365,96 грн., яку просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що заміна кредитора у зобов`язанні в порядку статті 997 ЦК та ст. 27 ЗУ «Про страхування» є суброгацією, що не змінює порядку перебігу позовної давності. Нею в повному обсязі були виконані всі зобов`язання за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 06.06.2015 року. Сума кредиту згідно із наданим суду графіком погашення кредиту становить 15520 грн., з яких 10000 грн. - тіло кредиту, 5520 грн. - проценти. Просила до заявлених вимог застосувати строк позовної давності і відмовити в їх задоволенні.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримав повністю. Також надав на адресу суду заяву про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, в якій зазначив, що КС «Українська кредитна спілка» з моменту її створення і по теперішній час зареєстрована в м. Донецьку, на тимчасово окупованій території, тому вся документація, в тому числі і кредитні справи, також знаходились у м. Донецьку. Лише після того, як матеріали кредитної справи відповідача були вивезені на підконтрольну територію України, вони звернулись до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати до вимог строк позовної давності, розгляд справи здійснювати без її участі, в присутності її представника адвоката Сукач Т.В., у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача адвокат Сукач Т.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, просила у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також просила відмовити у задоволенні заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності з тих підстав, що сам факт зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи на тимчасово окупованій території не доводить неможливість звернення КС «Українська страхова спілка» до ПрАТ «Українська страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку та не підтверджує відсутність можливості своєчасного подання позивачу разом із заявою про настання страхового випадку всіх необхідних документів, підтверджуючих виникнення страхового випадку.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Глави 67 «Страхування» Цивільного кодексу України та Законом України «Про страхування».

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1). Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч.2).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування за статтею 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.3 ч.1).

Згідно з ч.1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що 06 червня 2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6083к. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в загальному розмірі 10000,00 грн. строком на 24 місяці з 06.06.2013 по 06.06.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних на первісну суму кредиту. Проценти є фіксованими та нараховуються за кожний день на первісну суму кредиту, зазначену в п. 1.1 кредитного договору. (а.с. 34, 37).

Згідно Додатку №1 до кредитного договору №6083к від 06.06.2013 позичальнику ОСОБА_1 встановлено графік повернення кредиту із встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 647,00 грн. (а.с. 35).

Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів №15 від 01.07.2013 року. (а.с. 30-31).

У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013, кредитний договір №6083к від 06.06.2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 21750,00 грн. (а.с. 32).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року, належним чином не виконувала.

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» на виконання пункту 5.1 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 (яким передбачено, що КС «Українська кредитна спілка» повинна повідомити про настання страхового випадку та направити позивачу заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором) направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву за вих. №2603 від 01 липня 2019 року про виплату страхового відшкодування в сумі 9365,96 грн. внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року (а.с. 33).

Згідно з п.п. 4.4.5 Договору добровільного страхування кредитів ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано протягом 4 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або відмову виплати) страхового відшкодування по кредитному договору.

У відповідності до пп. 4.4.6 Договору добровільного страхування кредитів протягом 5 робочих днів після отримання від КС «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування.

01 липня 2019 року на підставі зазначеної заяви за вих. №2603 від 01 липня 2019 року та доданих до неї документів позивачем складено страховий акт № 227кр про страховий випадок відповідно до заяви про страховий випадок про проведення страхової виплати у розмірі 9365,96 грн. (а.с. 38), та власне проведено страхову виплату у зазначеній сумі, що підтверджується копією платіжного доручення №571 від 01.07.2019 року.

Відповідно до п. 5.7 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.

Згідно з п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року після отримання страхового відшкодування КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника за умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування.

На виконання вимог п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку за вих. №2627 від 02.07.2013 року про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 9365,96 грн. (а.с. 29).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами п. 1.2 кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на первісну суму кредиту, який наданий на 24 місяці - до 06 червня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 06 червня 2015 року відповідач мала, зокрема, повертати кредитній спілці кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами.

Починаючи з 07 червня 2015 року, відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитною спілкою повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» при укладанні Договору від 06 червня 2013 року з ОСОБА_1 визначилися, що спілка надає останній грошові кошти у тимчасове користування терміном на 24 місяці з 06 червня 2013 року по 06 червня 2015 року включно, тому суд приходить до переконання, що позивач має право вимагати повернення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 06 червня 2015 року включно, на кінець терміну дії договору.

Згідно виписки з рахунку позичальника ОСОБА_1 , останній був наданий кредит на загальну суму 10000,00 грн. на строк з 06.06.2013 року по 06.06.2015 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 27,6% річних на первісну суму кредиту. Станом на 25.05.2015 року (дата здійснення останнього платежу в межах строку дії кредитного договору), відповідачем було погашено в рахунок тіла кредиту 4209,56 грн., рахунок процентів - 4517,44 грн. (а.с. 27).

З графіку розрахунків, що є Додатком №1 до кредитного договору, вбачається, що ОСОБА_1 у період з 06.06.2013 року по 06.06.2015 року має сплатити періодичними платежами тіло кредиту в сумі 10000,00 грн., а також відсотки в сумі 5520,00 грн. Сукупна вартість кредиту становить 15520,00 грн. (а.с. 35).

Таким чином, з урахуванням останнього платежу, зробленого 25.05.2015 року відповідачем ОСОБА_1 в межах строку дії кредитного договору, станом на 06.06.2015 року (кінець строку дії договору) розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 5790,44 грн. (10000,00 грн. - 4209,56 грн.) за тілом кредиту та 1002,56 грн. (5520,00 грн. - 4517,44 грн.) за відсотками.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 6793,00 грн.

Відомості про нарахування кредитною спілкою ОСОБА_1 штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, неустойка, штрафні санкції та інші непрямі збитки та витрати не підлягають відшкодуванню згідно з умовами договору добровільного страхування кредитів № 15 від 01 липня 2013 року (п. 2.3.4 Договору).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6083к від 06 червня 2013 року, станом на 06 червня 2015 року становить 6793,00 грн.

Разом з тим, з виписки з рахунку позичальника вбачається, що ОСОБА_1 у період з 30 червня 2015 року по 30 червня 2016 року сплатила заборгованості за кредитним договором у сумі 8660,00 грн. (а.с. 27).

Таким чином, станом на день страхової виплати - 01.07.2019 року, відповідач ОСОБА_1 не мала заборгованості за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року, оскільки сплатила її в повному обсязі.

Пункт 5.7 Договору добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року прямо вказує на те, що до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування кредитів, у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту (пункт 16 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду № 521/6088/16-ц від 31 жовтня 2018 року, № 910/8982/17 від 20 квітня 2018 року.

Натомість, регрес це право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що право відношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове, пов`язане саме з регресною вимогою.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач набув право вимоги за кредитним договором № 6083к внаслідок виплати страхового відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування кредитів в порядку суброгації.

Таким чином, судом враховуються фактичні підстави пред`явленого позову, обраний позивачем спосіб захисту, зазначений у позовній заяві відшкодування майнової шкоди, а не лише посилання позивача на стягнення шкоди в порядку регресу.

Окрім того, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, на положення якої як на підставу своїх вимог посилається позивач, встановлений особливий правовий режим.

Оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» набуло право вимоги лише на ту суму заборгованості, на яку мав право кредитор КС «Українська кредитна спілка», а станом на день звернення кредитної спілки із заявою про здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку в сумі 9365,96 грн. заборгованість у ОСОБА_1 за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року була відсутня, тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Також суд погоджується із позицією відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Як встановлено судом, у даній справі днем настання страхового випадку відповідно до п.п. 2.1 і 2.1.1., 2.1.2. Договору добровільно страхування №15 від 01.07.2013 року, по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором .

Згідно додатку №1 до кредитного договору №6083к від 06.06.2013 року строком сплати останнього платежу встановлений термін 06.06.2015 (а.с. 35). Таким чином, відповідно до п. 2.1.2 Договору добровільно страхування кредитів страховий випадок настав 10.06.2015 року - через 3 дні після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором.

Отже, за змістом вищенаведених норм, загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 10 червня 2015 року і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що позовна давність спливла у число та місяць останнього третього року - 10 червня 2018 року.

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулось до суду з позовом 08 липня 2019 року, тобто після спливу позовної давності.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачем подано до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

Враховуючи, що у даній справі судом встановлено відсутність порушення відповідачем прав позивача, а саме відсутність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №6083к від 06.06.2013 року, суд доходить висновку про необхідність відмови у позові з підстави його необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва