ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/914/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича та приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року у справі за скаргою представника боржника ОСОБА_2 адвоката Лучинович Інни Віталіївни на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича у виконавчому провадженні №58696070, заінтересовані особи: товарна біржа «Універсальна» в особі директора ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2019 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення та дії приватного виконавця.

Скаргу мотивував тим, що 19.03.2019 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист у цивільній справі №712/9580/18 щодо виконання заочного рішення цього ж суду від 12.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики б/н від 20.07.2018 року в розмірі 12 500 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти становить 331 250 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2019 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.02.2019 року у справі скасовано.

21.03.2019 року приватним виконавцем Бурмагою Є.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Вказує, що Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує можливість звернення стягнення на нерухоме майно боржника саме з відсутністю в останнього коштів та рухомого майна, та до моменту документального підтвердження таких відомостей, звернення стягнення на нерухоме майно боржника не допускається. Водночас заходів щодо перевірки наявності у боржника грошових коштів, періодичних виплат виконавець не проводив взагалі.

Крім того, скаржник зазначає, що постанова про опис та арешт майна від 02.04.2019 року містить відмітку про те, що опис майна проведено за участю боржника ОСОБА_2 . Разом з тим, в порушення вимог частини 5 ст. 56 Закону, п. 12 Інструкції примірник постанови боржнику під підпис не вручений.

Щодо порушення виконавцем порядку оцінки майна боржника, то ОСОБА_2 зазначає, про те, що законодавець передбачив право виконавця самостійно визначити вартість майна боржника тільки у разі, якщо сторони виконавчого провадження не досягли згоди щодо його вартості. В свою чергу таке право сторін виникає з моменту винесення постанови про арешт майна боржника та триває 10 робочих днів. Натомість постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесена виконавцем 05.04.2019 року

Вважає, що оцінка належного йому нерухомого майна здійснена з порушенням вимог діючого законодавства та за ціною, що істотно відрізняється від ринкової.

Крім того, виконавцем у даному виконавчому провадженні не приймалася постанова про звернення стягнення на нерухоме майно боржника квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист, в тому числі, на ім`я ОСОБА_2 про направлення результатів оцінки майна, що датований 15.04.2019 року. Разом з тим, фіскальний чек поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 датований 16.04.2019 року. При цьому право виконавця на подання заявки на реалізацію арештованого майна виникає після ознайомлення сторін з результатами оцінки. Натомість, виконавцем сформовано заявку щодо реалізації нерухомого майна боржника 16.04.2019 року. До заявки додано довідку про оскарження оцінки, згідно з якою визначено, що станом на 15.04.2019 року відомостей щодо оскарження оцінки квартири боржника за адресою: АДРЕСА_1 не надходило.

Тобто довідка щодо не оскарження результатів оцінки сформована на 1 день раніше, ніж повідомлення про оцінку направлено боржнику, а сама заявка подана до ознайомлення сторін з результатами оцінки.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Бурмаги Є.А. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 02.04.2019 року ВП №58696070;

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Бурмаги Є.А. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 05.04.2019 року ВП № 58696070;

-визнати протиправними дії приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо визначення вартості нерухомого майна боржника-квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження ВП №58696070.

-визнати протиправними дії приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо передачі на реалізацію шляхом проведення електронних торгів нерухомого майна боржника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження ВП № 58696070 згідно з заявкою від 16.04.2019 року №861.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2019 року поновлено представнику ОСОБА_2 адвокату Лучинович І.В. строк звернення до суду із скаргою на дії приватного виконавця Бурмаги Є.А. у межах виконавчого провадження №58696070.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року скаргу задоволено частково.

Визнано протиправними дії приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо визначення вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження № 58696070.

Визнано протиправними дії приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо передачі на реалізацію, шляхом проведення електронних торгів , нерухомого майна боржника ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із заявкою приватного виконавця від 16 квітня 2019 року №861, в межах виконавчого провадження № 58696070.

В іншій частині скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що, враховуючи розмір боргу ОСОБА_2 , що виник відповідно до рішення суду (12 500 дол. США, що еквівалентно 331 250 грн) суд дійшов висновку про те, що приватний виконавець, за відсутності даних про інше майно та доходи боржника окрім пенсії, мав право вирішувати питання про звернення стягнення на єдине житло боржника.

Доводи заявника про те, що приватний виконавець передчасно дійшов висновку про звернення стягнення на житло боржника, оскільки не перевіряв наявність у боржника рахунків у банківських установах, а також не вжив заходів для купівлі валюти для погашення боргу ОСОБА_2 в доларах США є безпідставними з огляду на те, що на час розгляду цієї скарги судом, заявник не надав доказів про наявність у боржника ОСОБА_2 відповідних рахунків у фінансових установах та грошових коштів на них в обсязі, достатньому для погашення боргу у виконавчому провадженні.

Також судом зазначено про те, що наявність підпису ОСОБА_2 у тексті постанови про опис та арешт майна боржника свідчить про те, що він був обізнаний із її змістом, отримав її копію та знає про наявність відкритого виконавчого провадження у приватного виконавця Бурмаги Є.В. щодо нього, що спростовує доводи заявника про неотримання ним тексту постанови та необізнаність щодо відкриття виконавчого провадження.

Розглядаючи вимогу скарги по визнання протиправною і скасування постанови приватного виконавця від 02 квітня 2019 року про опис та арешт майна боржника, суд першої інстанції звернув увагу на те, що вимога про скасування цієї постанови приватного виконавця у межах виконавчого провадження №58696070 задоволенню не підлягає, оскільки на даний час виконавче провадження вже завершено, а відтак скасування будь-яких постанов приватного виконавця, винесених під час такого виконавчого провадження не призведе до відновлення прав боржника.

Вимога заявника про визнання протиправною постанови приватного виконавця від 05 квітня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені, якою таким призначено товарну біржу «Універсальна» та доручено цьому суб`єкту в особі ОСОБА_3 визначити вартість трикімнатної квартири боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки законом не встановлено конкретного строку для винесення виконавцем такої постанови.

Водночас, суд вказав на те, що за день до фактичного направлення сторонам виконавчого провадження результатів оцінки нерухомого майна боржника приватний виконавець у порушення вимог Закону вже склав довідку про відсутність відомостей про оскарження оцінки нерухомого майна, а в день направлення передав таке нерухоме майно на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів, а тому вимога скарги про протиправність дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію нерухомого майна підлягає задоволенню.

Судом вказано, що оскільки визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів, а складений товарною біржею «Універсальна» в особі ОСОБА_3 звіт від 12 квітня 2019 року не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не міг бути використаний, то вимога ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій приватного виконавця Бурмаги Є.А. щодо визначення вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58696070 підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскарження рішень та дій приватного виконавця щодо правильності проведення оцінки майна та правильності самої оцінки майна не забезпечує боржнику відновлення порушених прав на нерухоме майно.

Вказує, що доводи скарги про те, що у даному випадку підставою для оскарження оцінки майна є порушення методики її проведення, не підтверджують неправомірності дій приватного виконавця, які полягали у врахуванні висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності, якого призначено відповідною постановою.

Крім того, у випадку якщо виконавче провадження закінчене, у суду і приватного виконавця відсутня юридична можливість поновити порушені права скаржника, оскільки поновлення таких прав з боку приватного виконавця можливе виключно в межах існуючого виконавчого провадження.

Вказує, що 29.10.2019 року представник скаржника звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця , які були вчинені у квітні 2019 року, при цьому поважних причин поновлення пропущеного процесуального строку в даному випадку не було, разом з тим, суд поновив такий процесуальний строк.

Вважає, що рецензія головного спеціаліста Фонду державного майна України звіту про оцінку майна від 02.01.2020 року №99-20-0001 є недопустимим доказом у даній справі, оскільки жодною нормою процесуального закону не передбачено такої процесуальної дії, як призначення судом рецензування звіту про оцінку майна.

Приватний виконавець Бурмага Є.А. у поданій апеляційній скарзі, вказуючи на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказував на те, що станом на момент подання та розгляду скарги ОСОБА_2 в суді, виконавче провадження закінчено, а чинним законодавством встановлено, що приватний виконавець не може поза межами закінченого виконавчого провадження виносити будь-які постанови чи вчиняти інші дії. Як вбачається зі спірної ухвали, суд не прийняв жодного рішення, яким би він зобов`язував приватного виконавця Бурмагу Є.А. вчинити будь-які дії на усунення порушень чи відновлення порушених прав скаржника ОСОБА_2 .

Крім того, суд повинен був відмовити в розгляді скарги боржника ОСОБА_2 , оскільки у разі реєстрації права власності на нерухоме майно за стягувачам ефективним способом захисту його порушених прав є пред`явлення позову, а не скарги у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 адвокат Лучинович І.В., крім доводів викладених у поданій скарзі вказувала на те, що у постанові 02 травня 2018 року, справа №910/10136/17 Верховний Суд з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного суду України, зокрема від 24.10.2012 року у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018 року у справі №490/5475/15, зазначив, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Виходячи з вказаних висновків Верховного Суду, заявлення в позовному провадженні вимог про визнання недійсними торгів з підстав протиправності дій виконавця щодо визначення вартості майна, є передчасним, допоки такі дії не оскаржені в порядку, передбаченому статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та ЦПК України.

Вказує, що оскарження дій виконавця щодо оцінки майна в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», розділом VII ЦПК України, є належним способом захисту. Оскільки виходячи з позиції висловленій в постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року справа №910/10136/17, дії виконавця щодо визначення вартості майна боржника можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх оскаржено та визнано незаконним в зазначений спосіб.

Щодо призначення судом рецензування звіту про оцінку майна в межах даного провадження, то, як видно зі змісту даної ухвали суд правомірно посилався на положення ст. 13 «Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і така рецензія може бути призначена на підставі ухвали суду.

Крім того, щодо залучення ОСОБА_1 до участі у справі як заінтересованої особи, зазначає, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається яким саме чином його залучення до участі у розгляді скарги в суді першої інстанції призвело до неправильного вирішення справи, порушило чи могло порушити права апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця Бурмаги Є.А., представник ОСОБА_2 адвокат Лучинович І.В. зазначила, що оскарження дій виконавця щодо оцінки майна у порядку, визначеному ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», розділом VІІ ЦПК України є належним способом захисту. Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року №6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року №6-1655цс16 доводів учасників справи ні підтверджують, ні спростовують, оскільки стосуються правильності застосування інших норм матеріального та процесуального права. Жодна з зазначених правових позицій не вказує на порядок вирішення спорів щодо оскарження оцінки майна боржника у виконавчому провадженні. Отже, вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на заявлені вимоги апеляційних скарг, перегляду підлягає ухвала суду у її задоволеній частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», зараз і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до виконавчого листа № 712/9580/18 від 19 березня 2019 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики б/н від 20 липня 2018 року у розмірі 12 500 дол. США, що еквівалентно 331 250 грн.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_4 від 20 березня 2019 року приватним виконавцем Бурмагою Є.А. 21 березня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58696070 з примусового виконання вказаного виконавчого документа та 22 березня 2019 року направлено копію вказаної постанови боржнику ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною квитанцією.

Постановою приватного виконавця Бурмаги Є.А. від 21 березня 2019 року накладено арешт на все майно боржника, дані про що внесено до Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно та обтяжень рухомого майна.

21 березня 2019 року приватним виконавцем зроблено запити до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, ТСЦ МВС 7141 в м. Черкаси, ДФС України та ПФУ щодо наявності відповідного майна у боржника і джерел його доходів.

21 березня 2019 року приватним виконавцем отримано відповідь із ПФУ, згідно з якої боржник перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію в розмірі 2 702, 09 грн.

28 березня 2019 року приватним виконавцем отримано інформаційну довідку №1647о від КП «Черкаське обласне об`єднання БТІ», згідно з якою ОСОБА_2 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 березня 2002 року Третьою черкаською державною нотаріальною конторою, є власником квартири АДРЕСА_2 .

02 квітня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої за участі ОСОБА_2 описано та накладено арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а власне квартиру передано ОСОБА_2 на відповідальне зберігання.

05 квітня 2019 року приватним виконавцем Бурмагою Є.А. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме визначено товарну біржу «Універсальна» для визначення вартості зазначеної вище квартири.

12 квітня 2019 року між приватним виконавцем Бурмагою Є.А. та товарною біржою «Універсальна» укладено договір про проведення експертної оцінки.

Відповідно до висновку про вартість майна від 12 квітня 2019 року складеного товарною біржею «Універсальна» вартість квартири становить 403 050 грн.

15 квітня 2019 року між приватним виконавцем Бурмагою Є.А. та товарною біржою «Універсальна» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за договором б/н від 12 квітня 2019 року.

15 квітня 2019 року приватним виконавцем складено довідку про відсутність станом на 15 квітня 2019 року відомостей про оскарження оцінки нерухомого майна ОСОБА_2

16 квітня 2019 року результати звіту направлені сторонам засобами поштового зв`язку.

16 квітня 2019 року приватним виконавцем направлено до ДП «Сетам» заявку №861 щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України від 02 червня 2016 року Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

У відповідності до частини 3 статті 20 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ (далі - Закон №2658-ІІІ)

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» від 12 липня 2001 року №2658-ІІІ незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина 1 статті 10, частина 1 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» № 2658-III).

Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що враховуючи хронологію вчинених виконавцем дій, ним порушено норми закону, оскільки довідку про відсутність відомостей про оскарження оцінки нерухомого майна складено за день до фактичного направлення звіту сторонам виконавчого провадження.

Щодо визначеної вартості нерухомого майна та у зв`язку з чим визнання протиправними дій приватного виконавця Бурмаги Є.А. в цій частині, колегія суддів враховує наступне.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконанні процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом. який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі №914/881/17 від 12 березня 2018 року.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо у порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №821/197/18/4440/16 від 20 березня 2019 року та №308/12150/16-ц від 12 червня 2019 року.

Отже, доводи апеляційних скарг в частині того, що приватний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки сам суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання несе відповідальність за надання недостовірної чи необ`єктивної оцінки майна є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище правовим висновкам.

До матеріалів справи стороною скаржника було долучено Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій визначено, що вартість даної квартири становить 688 400 грн.

Крім того, в ході розгляду справи за ухвалою суду від 09.12.2019 року, Фондом Держмайна було здійснено рецензію на Звіт про оцінку майна - трикімнатної квартири за вищевказаною адресою, у відповідності до якої Звіт про оцінку (оцінювач ОСОБА_3 ) не відповідає вимогам нормативно-правовим актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний.

Щодо недопустимості як доказу у справі, зокрема даної рецензії, на що вказує апелянт ОСОБА_1 , то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина 1 статті 78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як видно із наведеного як процесуальний, так і матеріальний закон не містить заборон щодо можливості витребування доказів судом шляхом призначення рецензії звіту про оцінку майна.

Крім того, у самій скарзі ОСОБА_2 було заявлено клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження, для отримання оригіналу звіту про оцінку здійсненого товарною біржею «Універсальна» в особі директора ОСОБА_3 , для можливості здійснення його рецензії.

Колегія суддів не вбачає жодних порушень процесуального закону при призначенні рецензування звіту, які б давали підстави для визнання даного доказу, як недопустимого.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на неправильно обраний ОСОБА_2 спосіб захисту, то колегія суддів враховує наступне.

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_2 є дії та рішення державного виконавця, пов`язані з оцінкою майна та передачею його на реалізацію, при цьому сама процедура реалізації майна, яка є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, ним не оскаржується, тому ним вірно обрано спосіб захисту, шляхом звернення із скаргою в порядку судового контролю за виконанням рішень суду.

При цьому в разі оскарження процедури проведення прилюдних торгів, в тому числі щодо дій виконавця в цій частині, ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням до участі у справі стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Щодо строків звернення до суду із даною скаргою ОСОБА_2 , який був поновлений ухвалою суду першої інстанції 05 грудня 2019 року, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

В поданих апеляційних скаргах звертається увага на безпідставне поновлення судом строку на звернення із даною скаргою.

Відповідно до положень статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Матеріали справи містять клопотання про поновлення строку на оскарження дій приватного виконавця та обґрунтування причин його пропуску.

Суд першої інстанції надав оцінку доводам заявника щодо причин пропуску строку на її подання та навів відповідні мотиви на обґрунтування їх поновлення, тобто розглянув клопотання про поновлення строку по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що дійсно таке клопотання було подано та розглянуто судом вже в процесі розгляду скарги по суті, на що звернуто увагу ОСОБА_1 , однак вказане не є підставою для обов`язкового скасування ухвали, а тому перевірці підлягає лише поважність зазначених скаржником причин.

Частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії», § 110).

Колегія суддів, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не є особою із юридичною освітою та беручи до уваги досить обмежений законодавцем строк на оскарження дій чи бездіяльності виконавців, ступінь значимості даної справи для скаржника, оскільки стосується єдиного наявного в нього житла, враховуючи тривалість пропущеного ним строку, приходить до висновку про можливість його поновлення, про що вірно зазначено судом першої інстанції в своїй ухвалі.

Залучення ОСОБА_1 до розгляду скарги в якості заінтересованої особи, що передбачено виключно при розгляді справ в окремому провадженні, на думку суду апеляційної інстанції, жодним чином не порушує його процесуальних прав при розгляді справи.

Щодо твердження осіб, що подали апеляційні скарги, що задоволення скарги не відновить порушених прав скаржника, оскільки виконавче провадження завершено, а майно вже реалізовано, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника).

Колегія суддів вважає, що відсутність зобов`язальної складової в прохальній частині скарги не є підставою для відмови у її задоволенні, крім того встановлення факту порушень при здійсненні оцінки майна дає можливість здійснювати заявником заходи для подальшого відновлення своїх порушених прав.

Інші доводи апеляційних скарг підлягали ретельній перевірці судом апеляційної інстанції, однак висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича та приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Судді: