КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/816/19-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Суханової Є.М., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту і стягнення штрафу за розголошення комерційної та конфіденційної інформації,

В С Т А Н О В И В :

03 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» звернулось до Печерського районного суду м. Києва з вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту і стягнення штрафу за розголошення комерційної та конфіденційної інформації - залишено без розгляду.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що представник позивача до судових засідань, які призначені на 14 годину 22 жовтня 2019 року та 09 годину 30 хвилин 05 лютого 2020 року не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без розгляду, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «ГЕМІНІ» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годину 22 жовтня 2019 року ( а.с. 136 ).

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 137 ), представник відповідача - ОСОБА_3 був повідомлений про день, час та місце розгляду вказаної справи.

Згідно із повідомленням про вручення поштового відправлення

( а.с. 144 ) сторона позивача належним чином повідомлена щодо призначення судового засідання на 09 годину 30 хвилин 05 лютого 2020 року.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто закон не вимагає встановлення судом причин повторної неявки позивача до судового засідання для вирішення питання про залишення позову без розгляду.

Враховуючи той факт, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, яке призначено на 09 годину 30 хвилин 05 лютого 2020 року, та не повідомив суд про причини неявки, то суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого та правильного висновку щодо залишення позову без розгляду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і з додержанням норм процесуального права, зокрема ст.ст. 5, 10-13, 223, 257, 263 ЦПК України, постановив законну і обґрунтовану ухвалу про залишення позову без розгляду.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при його ухваленні не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Щодо доводів апелянта з приводу того, що представник позивача з`явився в судове засідання, призначене на 22 жовтня 2019 року, а позивач вчинив усі можливі дії, з яких вбачається намір останнього брати участь у розгляді даної справи, то суд апеляційної інстанції критично відноситься до даних посилань апелянта, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 10-13,76-81,263,367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕМІНІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту і стягнення штрафу за розголошення комерційної та конфіденційної інформації - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

В.В. Гуль

Є.М. Суханова