РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020

м.Харків

Справа № 638/15339/19

провадження 2/639/843/20

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

Учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

представник позивача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітейХарківської міської ради , в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити позивача опікуном , залишити місцем реєстрації та фактичним місцем проживання дитини кв. АДРЕСА_1 , змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь опікуна ј частину з усіх видів заробітку ( доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_4 . Донька позивача та мати дитини ОСОБА_5 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 2015 р. ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, учиняв сварки, ображав та принижував дружину, що негативно впливало на здоров`я сина, тому ОСОБА_5 з дитиною пішла від чоловіка, припинила з ним спільне життя , розірвала шлюб і стала проживати за місцем реєстрації, в квартирі батьків. В подальшому, ОСОБА_5 одружилася з іншим чоловіком, з яким разом виховувала дитину, а ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

Як стверджує позивач, батько дитини з березня 2015 р. і по теперішній час припинив цікавитись інтересами дитини та спілкуватися з сином, хоча будь-яких перешкод у нього не було, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не цікавиться про фізичний і духовний розвиток сина, станом його здоров`я, залишивши його без батьківської уваги і турботи, матеріально не утримує, аліменти за рішенням суду не виплачує.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову в судовому засіданні не заперечував, не оспорював обставини, на які посилається позивач та згоден з вимогами ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_2 та призначення бабусі опікуном дитини.

Представник 3 особи- Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю та ухвалити рішення, з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.11.2019 р. цивільна справа передана на розгляд до Червонозаводського районного суду м.Харкова ( а.с.47-48).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.01.2020 р. цивільна справа передана за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Харкова ( а.с.79-80).

26.02.2020 р. Жовтневим районним судом м.Харкова позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження ( А.С. 88).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.03.2020 р. підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.Виключено третіх осіб- Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Службу у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зі складу осіб, які беруть участь у справі та залучено в якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, якому делеговані повноваження при розгляді справ щодо захисту та реалізації прав дітей, здійснення представництва інтересів дітей .

У зв`язку з визнанням відповідачем позову, позивач , а також представник позивача зняли клопотання про допит свідків та витребування доказів перебування відповідача на обліку в наркологічному диспансері , а також інформації про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 не наполягає на позовних вимогах в частині залишенням місця реєстрації та фактичне місце проживання малолітньої дитини.

Суд, вислухавши вступне слово та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 28.02.2012 р. батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ( а.с.10).

Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова підтверджено, що в кв. АДРЕСА_2 , зареєстровані подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , неповнолітній ОСОБА_7 , 2005 р. народження, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , 2012 р. народження ( а.с. 12).

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.02.2017 р. шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , зареєстрований 10.09.2011 р., розірвано . З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.07.2017 р. стягнути аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2017 р. до досягнення дитиною повноліття . Довідкою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області підтверджено, що ОСОБА_5 за виконавчим листом № 646/3405/17,виданим 03.10.2017 р. Червонозаводським районним судом м.Харкова аліментів не отримувала ( а.с. 20,33, 34).

Після реєстрації шлюбу у червні 2018 р. між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 померла, що випливає зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації ГТУЮ у Харківській області ( а.с. 23,13).

Як зазначено позивачем, ОСОБА_5 з дитиною після припинення шлюбно-сімейних відносин у березні 2015 р., що зафіксовано у позові про розірвання шлюбу та рішенні Червонозаводського районного суду м.Харкова про розірвання шлюбу, повернулись до ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_2 , де вони були зареєстровані. Дотепер позивач з онуком мешкають за цією адресою. З 2015 р. відповідач ОСОБА_2 з сином не спілкується, його не відвідує, не телефонує, не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не цікавився його життям, розвитком, здоров`ям та потребами, матеріальну допомогу не надає.

Відповідно до відомостей загальноосвітньої шкоди 1-Ш ступенів № 120 Харківської міської ради від 23.08.2019 № 01-57/194, ОСОБА_4 навчається у школі з першого класу на достатньому рівні. Протягом року, за даними протоколів батьківських зборів, школу відвідувала бабуся ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 протягом 2018/2019 навчального року успіхами своєї дитини в навчанні не цікавився ( а.с. 26,28).

За інформацією КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» від 16.09.2019 № 560/0/590-19, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом фахівців лікарні з дня народження. Зі слів дільничного педіатра, лікувальний заклад хлопчик відвідував у супроводі матері або бабусі ОСОБА_1 , які піклуються про стан здоров`я дитини та виконують рекомендації лікарів( а.с. 27).

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2019 р., ОСОБА_2 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання та встановленням згідно ст. 75 КК України іспитового строку на один рік. Ухвалою суду від 26.02.2020 р. скасовано ОСОБА_2 звільнення від відбування покарання та направлено його для відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до «Порядку проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини» питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

За висновком Департаменту служб у справах дітей № 199 від 17.03.2020, виходячи з інтересів дитини, Департамент вважає за доцільне, враховуючи рекомендації Комісії, позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вимогами пункту 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітнього сина, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан, не проявляє ніякого інтересу до його життя. Зазначені обставини підтверджені відповідачем в судовому засіданні, який згоден з вимогами про позбавлення його батьківських прав.

Таким чином ,визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Статтею 243 СК України визначено, що опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, -діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Згідно з п. 42 Порядку опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у п. 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

За змістом п. 3.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним, а також враховуються побажання самої дитини (за умови досягнення нею 10 років).

Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч.4 ст. 167 Сімейного кодексу України,якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради направив суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_4 , 2012 року народження, у разі позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

На теперішній час малолітній тимчасово влаштований в сім`ю своєї рідної бабусі ОСОБА_1 .Між бабусею і дитиною склалися добрі стосунки, позивач забезпечує дитину всім необхідним. Для дитини облаштована окрема кімната, в якій в наявності спальне місце, місце для занять та відпочинку. ОСОБА_1 проживає з чоловіком ОСОБА_6 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, уклала договір оренди земельної частки ( паю), їй нараховується орендна плата, чоловік працює електрозварником, має заробітну плату, обидва позитивно характеризуються. ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, стан здоров`я задовільний (а.с. 29-32, 36-41).

За інформацією Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України станом на12.10.2019 р. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеною судимості не має, у розшуку не перебуває.

Згідно висновку про стан здоров`я, виданим КНП «Міська поліклініка № 22» ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути опікуном. Крім того, позивач перебуває на обліку в ССД по Основ`янському району, як кандидат в опікуни від 24.12.2019 № 93.

Питання щодо доцільності встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_4 та призначення ОСОБА_1 опікуном було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що підтверджується матеріалами справи.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що маються підстави для встановлення над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіки та призначення ОСОБА_1 , з якою проживає дитина, опікуном.

Згідно зі ст. 166 ч.2 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена ??батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.07.2017 р. з ОСОБА_2 стягувались аліменти на ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. на користь ОСОБА_5 .

За приписами ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

Приймаючи до уваги те, що визначений рішенням суду розмір аліментів в сумі 650 грн. на дитину є нижчим, ніж встановлено законом, не забезпечує її потреби на достатній рівень життя і розвиток, суд приходить до висновку про збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів до ј частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача .

За змістом ст.191 Сімейного кодексу України первинне стягнення аліментів присуджується з дня пред`явлення позову, тоді як у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання чинності рішення суду.

Із урахуванням зазначених обставин, з відповідача на користь опікуна малолітньої дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі ј частину з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3 особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради- задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Подання Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради задовольнити.

Встановити над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 опіку та призначити опікуном ОСОБА_1 .

Змінити спосіб та розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.07.2017 року на неповнолітню дитину ОСОБА_4 з твердої грошової суми-650 грн. на ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_2 );

відповідач- ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_4 , прож. АДРЕСА_4 );

3-особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (м.Харків, вул.Чернишевська, 55).

Повне судове рішення складено 27.03.2020.

СУДДЯ -