1Справа № 335/6722/20 2/335/2128/2020
12 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Корягіної Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про стягнення залишку суми недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, -
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на неконтрольованій території України у м. Макіївка селищі міського типу Нижня Кринка Донецької області, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , залишок коштів недоотриманої пенсії), що належали його померлій матері ОСОБА_2 , та які увійшли до складу спадщини, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2020 року, виданого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, в розмірі 6 550,73 грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачений судовий збір в розмірі 840, 80 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати Позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті ОСОБА_2 є м. Макіївка Донецької області (неконтрольована Україною територія). На підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва № було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .Спадщина на момент її відкриття складалась з майна ОСОБА_2 у вигляді нарахованої пенсії, яка не була нею отриманою, у зв`язку зі смертю. На підставі інформації наданої Бердянським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 28.01.2020 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем першої черги відносно майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з нарахованої пенсії за період з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. в сумі 66 273,13 грн., яка залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Після отримання свідоцтва про право на спадщину, 29 січня 2020 року Позивач звернувся до Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про виплату належної йому суми в розмірі 66 273,13 грн. В червні 2020 року, Позивачем на підставі відповідного доручення виданого Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було отримано кошти в сумі 59 722,40 грн., що на 6 550, 73 грн. менше ніж сума коштів, що увійшла до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину. За життя ОСОБА_2 отримала статус внутрішньо переміщеної особи та з 01.08.2014 року по день смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. З 01.03.2016 року виплата належної ОСОБА_2 пенсії була призупинена. Але, призупинення виплати ОСОБА_2 пенсії не позбавило її права на пенсію.
Намагаючись отримати інформацію про розмір недоотриманої пенсії, яка знаходиться в Бердянському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Позивач та нотаріус, який оформлював спадщину звертались до Відповідача з відповідними заявами (запитами).
Відповідач надав відповіді, виклавши свою позицію в листах від 10.09.2019 р. № 1984/03 та від 22.06.2020 р. згідно якої, пославшись на ч. 1 от. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" померла ОСОБА_2 мала право на пенсію за період з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. в сумі 66 273,13 грн., але дана сума зменшиться на період оформлення Позивачем спадщини та залежить від дати звернення спадкоємця з вимогою про її виплату.
Відповідач на підтвердження своєї позиції фактично виплатив кошти в сумі 59 722,40 грн., що на 6 550, 73 грн. менше ніж сума коштів, що увійшла до складу спадщини та належить Позивачу на праві власності.
Порушення Відповідачем законних прав та інтересів Позивача, полягає в тому, що Відповідач самостійно та безпідставно виключив із періоду з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. час в який оформлювалась спадщина, тривалістю в п`ять місяців, змінивши попередньо встановлений ним же період. Тобто, виходячи з дати звернення Позивача за виплатою належних йому коштів від 29.01.2020 р. відрахували три роки і визначили період з 28.01.2017 р. по 31.07.2019 р., зменшивши при цьому суму коштів, що увійшла до складу спадщини, на яку було видане свідоцтво про право на спадщину на 6 550, 73 грн. На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав Відповідач, а саме із суми недоотриманої пенсії за період з 09.09.2016 по 31.07.2019 р.
Позивач зазначає, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою судді від 11.08.2020 вказаний позов прийнято до розгляду та призначено судове засіданні, витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про нараховані та виплачені суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2
17.09.2020 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позов, до якого також додано витребувану судом довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2016 року по 31.07.2019. Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Як зазначено у відзиві, відповідач відмовив позивачу у виплаті залишкової частини спадщини з посиланням на положення ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказуючи, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 була виплачена позивачу за трирічний термін до дня звернення з відповідною заявою.
28.09.2020 року від представника відповідача - адвоката Силкіної Н.І. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позов на підставах викладених у ньому.
Представник позивача - адвокат Силкіна Н.І. позов підтримала і просить задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати Позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті ОСОБА_2 є м. Макіївка Донецької області (неконтрольована Україною територія).
Спадщина на момент її відкриття складалась з майна ОСОБА_2 у вигляді нарахованої пенсії, яка не була нею отриманою, у зв`язку зі смертю.
На підставі інформації наданої Бердянським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (лист від 10.09.2019 р. № 1984/03), 28.01.2020 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 641-2019) (далі - свідоцтво про право на спадщину).
Згідно свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем першої черги відносно майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з нарахованої пенсії за період з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. в сумі 66 273,13 грн., яка залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .
Після отримання свідоцтва про право на спадщину, 29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області їлист від 10.09.2019 р. № 1984/03) з заявою про виплату належної йому суми в розмірі 66 273,13 грн.
В червні 2020 року, Позивачем на підставі відповідного доручення виданого Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було отримано кошти в сумі 59 722,40 грн., що на 6 550, 73 грн. менше ніж сума коштів, що увійшла до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину.
За життя ОСОБА_2 отримала статус внутрішньо переміщеної особи та з 01.08.2014 року по день смерті перебувала на обліку в Бердянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області (зараз - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області), що не заперечується відповідачем.
З 01.03.2016 року виплата належної ОСОБА_2 пенсії була призупинена.
Але, призупинення виплати ОСОБА_2 пенсії не позбавило її права на пенсію.
Намагаючись отримати інформацію про розмір недоотриманої пенсії, яка знаходиться в Бердянському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Позивач та нотаріус, який оформлював спадщину звертались до Відповідача з відповідними заявами (запитами).
Матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 перебувають у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що підтверджується інформацією, яка викладена у відзиві на позов.
Відповідач надав відповіді, виклавши свою позицію в листах від 10.09.2019 р. № 1984/03 та від 22.06.2020 р. згідно якої, пославшись на ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" померла ОСОБА_2 мала право на пенсію за період з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. в сумі 66 273,13 грн., але дана сума зменшиться на період оформлення Позивачем спадщини та залежить від дати звернення спадкоємця з вимогою про її виплату.
Відповідач на підтвердження своєї позиції фактично виплатив кошти в сумі 59 722,40 грн., що на 6 550, 73 грн. менше ніж сума коштів, що увійшла до складу спадщини та належить Позивачу на праві власності.
Такими діями Відповідач позбавив Позивача частини майна (коштів), що належить йому на праві власності.
Порушення Відповідачем законних прав та інтересів Позивача, полягає в тому, що Відповідач самостійно та безпідставно виключив із періоду з 09.09.2016 р. по 31.07.2019 р. час в який оформлювалась спадщина, тривалістю в п`ять місяців, змінивши попередньо встановлений ним же період. Тобто, виходячи з дати звернення Позивача за виплатою належних йому коштів від 29.01.2020 р. відрахували три роки і визначили період з 28.01.2017 р. по 31.07.2019 р., зменшивши при цьому суму коштів, що увійшла до складу спадщини, на яку було видане свідоцтво про право на спадщину на 6 550, 73 грн.
На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав Відповідач, а саме із суми недоотриманої пенсії за період з 09.09.2016 по 31.07.2019 р.
Вказана сума нарахованої померлій ОСОБА_2 за її життя пенсія залишилася не виплаченою членам сім`ї померлого, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, або непрацездатним членам його сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц зроблено висновок, якщо предметом позову є майнова вимога про визнання в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Таким чином, дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а тому доводи відзиву в цій частині не заслуговують на увагу.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Як встановлено матеріалами справи, що залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 6550,73 грн.
Оскільки, за життя мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримала пенсію у розмірі 6550,73 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії.
Твердження відповідача про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 , нараховано відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за виплатою недоотриманої пенсії не заслуговує на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 08 січня 2020 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., у якому зазначено, що ОСОБА_1 успадкував право на недоотриману пенсію в сумі 66 273,13 грн., яка нарахована Бердянським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області 10.09.2019р. № 1984/03.
Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.
Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.
Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Верховний суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019 р.
Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки предметом позову є захист права власності. Роз`яснення Пенсійного фонду України мають виключно рекомендаційний характер та жодним чином не замінюють собою положень ст.52 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.ст.321, 1216, 1227 ЦК України.
Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених в повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено, а при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., сплачену суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про стягнення залишку суми недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова