Номер провадження: 22-ц/813/5077/20
Номер справи місцевого суду: 520/9927/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргуГоловного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.03.1986 року по теперішній час, а також на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набранням чинності Закону України «Про громадянство», а саме 13.11.1991 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, - задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , з 1986 року по теперішній час, а також на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набрання чинності Закону України «Про громадянство», а саме 13.11.1991 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подали до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просять суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник заінтересованої особи Погожий Д.В.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом даної справи є встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.03.1986 року по теперішній час, а також на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набранням чинності Закону України «Про громадянство», а саме 13.11.1991 року.

Згідно вимог ч.3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ст.ст. 46, 47 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Виходячи зі змісту цих статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

На стадії апеляційного розгляду справи, апеляційним судом був зроблений запит до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)щодо надання Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Том ІІ: а.с. 15).

05.03.2020 року на адресу апеляційного суду надійшов повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №927 від 24.02.2020 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що у даному випадку предметом спору було встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України, за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.03.1986 року по теперішній час, а також на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набранням чинності Закону України «Про громадянство», а саме 13.11.1991 року, яке ґрунтується не на майновому праві, а є похідним відзаявника, тобто на особистих відносинах, які відповідно до вказаних норм ЦК України не спадкуються, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі.

Нормою п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За загальним правилом, процесуальне наступництво можливе не з усіх вимог, а тільки з тих, які мають майновий характер. Правонаступництво не допускається, якщо вимога тісно пов`язана з особистістю, тобто йдеться про захист особистого немайнового права, наприклад, розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поновлення на роботі, встановлення факту проживання однією сім`єю тощо.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи, що спірні правовідносини з встановлення факту, що мають юридичне значення мають особистий характер, та відповідно до норм права не допускають правонаступництво, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати судове рішення та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 55, 255, 377, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуГоловного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року скасувати.

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.10.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда