У х в а л а

08 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 754/136/16-ц

провадження № 61-14649 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня

2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року змінено у частині стягнення пені. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду

м. Києва від 18 грудня 2019 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга на ухвалу суду першої інстанції

не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржуване судове рішення щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (частина четверта статті 287 ЦПК України), що і було зроблено відповідачем у справі.

Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року слід залишити без руху з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте

не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, ОСОБА_1 та його представникові ОСОБА_2 необхідно надіслати до суду касаційної інстанції уточнену реакцію касаційної скарги та її копію відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав для такого оскарження.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції

до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявниками порушено клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що ОСОБА_1

є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підтвердження зазначених обставин надано посвідчення про віднесеня ОСОБА_1 до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Заявник касаційної скарги ОСОБА_1 є відповідачем у цій справі, а тому

на нього не поширюються встановлені законодавством пільги щодо сплати судового збору.

Інших доказів, що підтверджують підстави звільнення ОСОБА_1 від сплати відповідно до закону, матеріали касаційного провадження не містять.

За таких обставин, у задоволенні клопотаннязаявників про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору необхідно відмовити.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена

у розмірі 1 378 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позову до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми, таким чином (551 грн 20 коп.*200%=1 102 грн

40 коп.).

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання у скарзі заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 102 грн

40 коп., або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи,

що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись 136, 185, 392, 393, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позикивідмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 09 листопада

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник