Номер провадження: 22-ц/813/7564/20
Номер справи місцевого суду: 947/6050/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року, постановленого під головуванням судді Петренка В.С., -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 та захистити право власності позивача шляхом визнання права власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після розлучення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що сторони перебувають у шлюбі з 08 лютого 2003 року, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Пеняківської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис № 1.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З січня 2020 року сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер, на примирення він не згоден.

Також позивач зазначав, що за час перебування у шлюбі ним з відповідачем було набуто нерухоме майно квартира, загальною площею 79,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 1 111 879, 39 грн., проте угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не досягнуто.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визнання права власності задоволений частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований Виконавчим комітетом Пеняківської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис № 1 від 08 лютого 2003 року.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнано розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не вжив усіх необхідних заходів щодо примирення подружжя.

Відзиву до суду надано не було.

02 жовтня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відмову від позову, в якій заявник посилаючись на те, що він та його дружина примирилися та проживають разом, відмовляється від позову, зазначивши, що відповідно до ст. 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову йому відомі та зрозумілі (а.с. 55).

Також до суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона зазначила, що проживає разом з ОСОБА_1 та не бажає розірвання шлюбу (а.с. 56).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви з закриттям провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини 2 статті 49, частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 373 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , наслідки відмови позивача від позову йому відомі та зрозумілі.

Оскільки, відмова ОСОБА_1 від позову не суперечить закону, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви, прийняття відмови від позову, процесуальними наслідками чого є визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 368, 373, 374, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності визнати нечинним.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання права власності.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 жовтня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра