Справа № 367/3122/20 Головуючий 1 інстанція- Саранюк Л.П.
Проваження № 22-ц/824/9849/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 жовтня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду із вказаним поданням, яке мотивував тим, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 361/8375/13-ц, виданий Броварським міськрйонним судом Київської області 12 березня 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу за кредитним договором №77.2/ІЖ-006.08.1 від 21 січня 2008 року, а саме - 217779,61 доларів США борг за тілом кредиту, 18237,47 доларів США - борг за процентами та 321735,24 грн. пені.Вказував, що 31 березня 2020 року за даним виконавчим листом відкрите виконавче провадження № 61682643.

В рамках виконавчого провадження вчинено наступні дії: зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 березнґя 2020 року направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення; накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на будинок по АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 259618,78 долари США та 354136,86 грн. та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Державного реєстру обтяжень рухомого майна; накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Ощадбанк»; АТ «Райффайзси Банк Аваль»; АТ КБ «Приватбанк»; АБ «Укргазбанк»; АТ «Альфа-Банк»; АТ «ПУМБ»; АТ «Укрексімбанк»; АТ «УкрСиббанк»; АТ «Креді Агріколь Банк»; АТ «Кредобанк»; АТ «Піреус банк МКБ»; АТ «Ідея Банк» та всіх

- 2 -

інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Окрім того, під час здійснення виконавчих дій було з`ясовано, що боржнику на праві власності належить будинок по АДРЕСА_2 , що перебуває в іпотеці ВАТ «Державний ощадний банк України» та будинок по АДРЕСА_1 із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за цією ж адресою, кадастровий номер: 32 0600204, які перебувають в іпотеці ПАТ «Родовід Банк». У відповідь на запит приватного виконавця Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м.Києві та Київській області надано відповідь від 10 квітня 2020 року щодо наявності у боржника документів для виїзду за межі території України, а саме: серії FХ № 194428, виданий 21 серпня 2019 року Олександрівським РВ в м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Згідно відповіді від 31 березня 2020 року МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Іншого рухомого, нерухомого майна та грошових коштів у боржника у ході вчинення виконавчих дій не виявлено.

Посилаючись на те, що станом на момент подачі вказаного подання заборгованість за виконавчим документом боржником не погашено, будь-яких документів від боржника стосовно виконання не надходило, просив суд встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 (громадянину України, зареєтрований: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ, що посвідчує право виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 21 серпня 2019 року орган видачі 2310) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, приватний виконавець Говоров П.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його подання, посилаючись на необгрунтованість судової ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд не врахував факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду. Зокрема, боржник не подав приватному виконавцю на протязі п`яти днів із дня відкриття виконавчого провадженя декларацію про майно і доходи або про майно, яке йому належить від третіх осіб. Суд не звернув уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення і не вживає заходів до його виконання, що є порушенням закону. Окрім того, встановлено що боржник має документи, які дають йому право виїзду за кордон. Судом не враховано, що виконання судового рішення є завершальною стадією розгляду справи, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а подання приватного виконавця відповідає усім критеріям які висуваються ЄСПЛ, зокрема подання грунтується на законі, обмеження переслідує легітимну мету і перебуває у справедливому балансі між правами боржника і публічним інтересом.

Стягувач АТ «Родовід Банк» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що підтримує доводи апеляційної скарги приватного виконавця, вказав, що судом не враховано право банку на виконання рішення суду і отримання боргу, а ухвала суду не грунтується на вимогах закону.

В суді апеляційної інстанції представник приватного виконавця адвокат Лінник М.А. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та

- 3 -

скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області як незаконну.

Представник стягувача АТ «Родовід Банк» адвокат Циба В.К.апеляційну скаргу визнав, просив задоволити.

Боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час розгляду справи, судова повістка повернулася із відміткою пошти, що особа за даною адресою не знаходиться, що у свою чергу відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученням судової повістки.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що державним виконавцем не доведено факт умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

При цьому суд виходив з того, що боржник ОСОБА_1 вчиняє дії по відчуженню власного майна, його втрати або знищення, звільнення з роботи або зняття з реєстрації за місцем проживання та інше. Окрім того, у власності боржника наявне нерухоме майно, на яке у встановленому законом порядку можливо звернути стягнення.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України (в редакції закону від 03 жовтня 2017 року) суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4).

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В.перебуває виконавчий лист № 361/8375/13-ц, виданий Броварським міськрйонним судом Київської області 12 березня 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» борг за кредитним договором №77.2/ІЖ-006.08.1 від 21 січня 2008 року, а саме - 217779,61 доларів США борг за тілом кредиту, 18237,47 доларів США борг за процентами та 321735,24 грн. пені.

Виконавче провадження № 61682643 відкрите за даним виконавчим листом 31 березня 2020 року.

В рамках виконавчого провадження приватним виконавцем вчинено наступні дії: зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 31 березнґя 2020 року направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- 4 -

накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на будинок по АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 259618,78 долари США та 354136,86 грн. та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна; накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Ощадбанк»; АТ «Райффайзси Банк Аваль»; АТ КБ «Приватбанк»; АБ «Укргазбанк»; АТ «Альфа-Банк»; АТ «ПУМБ»; АТ «Укрексімбанк»; АТ «УкрСиббанк»; АТ «Креді Агріколь Банк»; АТ «Кредобанк»; АТ «Піреус банк МКБ»; АТ «Ідея Банк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Окрім того, під час здійснення виконавчих дій було з`ясовано, що боржнику на праві власності належить будинок по АДРЕСА_2 , що перебуває в іпотеці ВАТ «Державний ощадний банк України» та будинок по АДРЕСА_1 із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за цією ж адресою, кадастровий номер: 32 0600204, які перебувають в іпотеці ПОТ «Родовід Банк». У відповідь на запит приватного виконавця Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у місті Києві та Київській області надано відповідь від 10 квітня 2020 року щодо наявності у боржника документів для виїзду за межі території України, а саме: серії FХ № 194428, виданий 21 серпня 2019 року Олександрівським РВ в м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Згідно відповіді від 31 березня 2020 року МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Іншого рухомого, нерухомого майна та грошових коштів у боржника у ході вчинення виконавчих дій не виявлено.

Також, судом першої інстанції встановлена відсутністьдоказів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Судом не встановлено, що боржник після відкриття виконавчого провадження ухиляється від виконання зазначених вище рішень судів (зокрема, шляхом відчуження власного майна; втрати або знищення майна; звільнення з роботи; зняття з реєстрації за місцем проживання та інше) та не наведено суду фактів, з яких можна було зробити висновок про необхідність виїзду боржника за кордон (зокрема, подача документів до консульської установи для відкриття візи, купівля путівки, білетів, бронювання номеру в готелі, робота боржника пов`язана з постійними відрядженнями за кордон, проживання близьких родичів за кордоном та інше).

З огляду на те, що, юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, а також враховуючи, що тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця, який цього факту не довів, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що боржник умисно не виконує судове рішення.

Звертаючись до суду із поданням 19 травня 2020 року, приватний виконавець не надав доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення. Зокрема, у справі відсутні докази, що боржник був обізнаний про виконання рішення і мав змогу виконати його, проте ухиляється від цього, зокрема що у нього наявні грошові кошти чи інше майно і він його або приховує, або реалізує (намагається реалізувати), що б свідчило про його ухилення.

Приватний виконавець не надав доказів, що боржник взагалі отримав копію ухвали

- 5 -

про відкриття виконавчого провадження від 31 березня 2020 року, чи інші вимоги або постанови державного виконавця про виконання рішення, чи що боржник знав про наявність виконавчого провадження, або знайомився з ним.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що постанова приватного виконавця направлена боржнику рекомендованим відправленням, а тому згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» він вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

В даному випадку виконавець помилково ототожнює наведене положення закону, щодо способу повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення, яке дає можливість виконавцю проводити виконавчі дії і уникати оскаржень дій по відкриттю, із необхідністю встановлення судом фактичних обставин щодо вчинення боржником умисних дій по його ухиленню від виконання рішення.

Це ж стосується доводів скарги про те, що боржник не подав декларацію про майно і доходи, оскільки останній не отримував відповідної постанови.

Окрім того, доводи апеляційної скарги про те, що має місце ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, що у своє чергу дає підстави для обмеження її виїзду за кордон, не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини, непереборної сили, події тощо (узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконане Верховним Судом України 01 лютого 2013 року).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, як помилково вважає скаржник, а за ухилення від їх виконання, про що вірно зазначив суд першої інстанції в ухвалі.

Державний виконавець не надав суду належних і допустимих доказів свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

При цьому колегія суддів враховує, що у боржника наявне нерухоме майно, зокрема житловий будинок і земельна ділянка, що розташовані по АДРЕСА_1 , які перебувають в іпотеці АТ «Родовід Банк» і на які можливо звернути стягнення.

В матеріалах справи відсутні докази про недостатність цього майна для погашення зобов`язання.

Доводи скарги про те, що виконання судового рішення є завершальною стадією розгляду справи, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а подання приватного виконавця грунтується на законі, обмеження переслідує легітимну мету і перебуває у справедливому балансі між правами боржника і публічним інтересом колегія суддів відхиляє з наступних міркувань.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах

- 6 -

перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналогічні приписи містяться у ст.313 ЦК України, згідно якої фізична особа має право на свободу пересування та має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Колегія суддів відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч.4 ст.10 ЦПК Українизастосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Водночас, згідно ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ч.1). Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб(ч.2).

Отже, дана норма дозволяє втручатися у здійснення особою права на повагу до свого приватного життя, яке включає право на вільне пересування, згідно із законом і в інтересах економічного добробуту країни, для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним. Тобто, для втручання у право особи на повагу до її приватного життя шляхом обмеження у праві виїзду необхідно дотриматися розумного балансу між правами цієї особи та правами стягувача.

В даному випадку з урахуванням встановлених обставин втручання у право боржника ОСОБА_1 на повагу до приватного життя не можливо визнати таким, що здійснюється у відповідності з законом, та атким, що є пропорційним переслідуваній меті, поскільки як вище вказувалося відсутні докази про його ухилення від виконння судового рішення за наявності такої можливості.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: