Номер провадження: 22-ц/813/7205/20
Номер справи місцевого суду: 496/3493/18
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/3493/18

Провадження номер: 22-ц/813/7205/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В, Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Пендюри Л.О. об 11 годині 18 хвилині 15 травня 2019 року, повний текст рішення складено 20 травня 2019 року,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300,00 грн. до - ј частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що з 31.08.2007 року вона знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року з ОСОБА_2 були стягнуті на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій формі у сумі 300,00 грн. щомісяця, до досягнення сином повноліття. На момент ухвалення вищевказаного рішення суду відповідач не був працевлаштований, у зв`язку з чим аліменти були визначені у твердій грошовій сумі.

Через неможливість подальшого сімейного життя шлюб з відповідачем було розірвано у 2010 року.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2014 року ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

Вона на даний час працює помічником вихователя у дитячому садку, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яку вона народила від іншого чоловіка. Її доходів та визначених рішенням суду аліментів не вистачає для забезпечення належного утримання та гармонійного розвитку сина. Чи працює відповідач на даний час їй невідомо, оскільки останній з нею не спілкується, життям сина взагалі не цікавиться.

Діючим законодавством встановлено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Для забезпечення належного матеріального утримання та гармонійного розвитку сина вважає необхідним змінити раніше встановлений за рішенням суду розмір аліментів на ј частину від усіх видів доходу відповідача (а. с. 1 1 зворотна сторона).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2018 року закрито підготовче судове засідання по справі. Справу призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2018 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено.

Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, згідно було призначено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2008 року та до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утирмання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2019 року було задоволено заяву ОСОБА_2 від 13.09.2019 року про перегляд вищевказаного заочного рішення. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Адвокат Лозанова І.М., діюча від імені ОСОБА_2 , у відзиві на позов просить позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити частково. Ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів з 300,00 грн. на розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 109,00 грн.. Вказує на те, що позивачкою не враховано усі обставини, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів, встановлені ст. 182 СК України. Позивачка не надала доказів про зміну її майнового стану (щодо працевлаштування, народження дитини від іншого чоловіка, знаходження у відпустці по догляду за дитиною, здійснення витрат на утримання сина). Позивачка намагається перекласти тягар з утримання сина тільки на відповідача. ОСОБА_2 частково згоден з необхідністю збільшення розміру аліментів, але він не має постійного місця роботи/доходу, не має у власності рухомого чи нерухомого майна, перебуває на утриманні своїх батьків. Не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що ОСОБА_2 не цікавиться розвитком сина. Після розірвання шлюбу він надавав матеріальну допомогу на утримання сина. Незважаючи на його бажання постійно бути разом з сином, останній перебуває з ним лише тоді, коли це дозволяє позивачка. Задоволено його заяву про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду від 18.08.2014 року про позбавлення його батьківських прав. Крім того, просить прийняти до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого батька у порівнянні зі становищем одержувача аліментів.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково за викладених у відзиві на позов підстав.

Рішенням Біляївського районного суду Одеси від 18.05.2020 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300,00 грн. щомісяця до - ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.07.2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 173 (а. с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 8 (а. с. 4).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 300 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2008 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.03.2012 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1855/08, виданим 17.11.2008 року Біляївським районним судом Одеської області (а. с. 10).

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів 300 грн., які стягуються з відповідача, менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яких недостатньо для утримання сина.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня 2020 року 2 218 грн., з 1 липня 2 318 грн., з 1 грудня 2 395 грн..

У позивачки на утриманні, крім спільного сина з відповідачем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться також дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26.07.2016 року (а. с. 94).

З виписки № 6473 з медичної картки стаціонарного хворого від 18.01.2019 року (а. с. 91) та консультаційного висновку спеціаліста КНП Біляївської районної ради «Біляївська центральна районна лікарня» (а. с. 92) вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: - закритий консолідований оскольчатий перелом н/з обох кісток правої гомілки зі зміщенням обломків, внаслідок чого потребує лікування.

З виписного епікризу з 09.04.2018 року по 07.05.2018 року карти стаціонарного хворого № 4087 КУ «Міська клінічна лікарня №1» вбачається, що ОСОБА_2 встановлено наступний діагноз: - політравма, закритий оскольчатий перелом кісток правої великої гомілкової кістки зі зміщенням відламок. Закритий перелом заднього краю великої гомілкової кістки без зміщення. ЗЧМТ рвано-розтрощені рани та садна голови, внаслідок чого він потребує лікування (а. с. 44), а згідно комп`ютерної томографії нижньої треті правої гомілки ОСОБА_2 від 18.01.2019 року вбачається, що він має травму великої гомілкової кістки (а. с. 60).

Відповідно до консультативного висновку ангіохірурга Медичного центру спортивної реабілітації ОСОБА_7 , ОСОБА_2 потребує хірургічного лікування у плановому порядку, а також іншого лікування (а. с. 81).

Тобто позивачка та відповідач потребують лікування пов`язаного з отриманням травм ніг. Відповідачем надано докази про те, що він потребує планового лікування, про те доказів того, що він непрацездатний та потребує стороннього догляду суду не надано.

З довідок з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації № 1253 від 16.09.2019 року та № 1701 від 04.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та постійно мешкає один у гуртожитку за адресою - АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що на його утриманні інших осіб не перебуває (а. с. 62, 63).

З довідки державного виконавця Першого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області № 2236 від 20.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за період з березня 2019 року по вересень 2019 року сплатив на користь ОСОБА_1 - 26 000 грн., з яких: в березні 2019 року 16 000 грн., в серпні 2019 року 10 000 грн., що свідчить про те, що він не сплачував аліменти щомісячно на утримання сина відповідно до рішення суду від 31 жовтня 2008 року, дитина знаходилась на повному утриманні позивачки, а сплачував заборгованість по ним (а. с. 59).

Враховуючи те, що з 31.10.2008 року - часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшло чимало часу, зросли ціни на продукти та товари, прожитковий мінімум на утримання дитини постійно зростає, суд першої інстанції вважав, що розмір аліментів у сумі - 300 грн. щомісячно на дитину є недостатніми для її утримання та є меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Приймаючи до уваги те, що сторони мають аналогічний стан здоров`я, після отриманих травм потребують лікування, знаходження на утриманні позивачки двох дітей, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів до - ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідатиме інтересам дитини (а. с. 104 107).

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 109 грн. щомісячно.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом не враховано, що він є безробітним, постійного місця роботи не має, що не дає можливості сплачувати аліменти у частці від його заробітку (доходу). Рухоме, нерухоме майно у нього відсутнє. Він згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 109 грн.. Він переніс декілька операцій внаслідок отриманої травми, потребує лікування;

2) позивачка не надала доказів того, що у нього відбулися зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, як не надала доказів здійснених витрат на утримання сина. Позивачка не довела, що у неї відбулися зміни, які зумовлюють можливість збільшення розміру аліментів на ј частину від його доходів.

Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_2 фактично оскаржує рішення суду першої інстанції частині визначення розміру змінених аліментів.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Одеського апеляційного суду. У зв`язку з чим справу було терміново витребувано з суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі.

Матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що апелянт не надав доказів того, що він є безробітним, про відсутність у нього рухомого та нерухомого майна. З моменту призначення аліментів у 2008 році ОСОБА_2 їх не сплачував. Допомоги на утримання сина не надає. Витрати на утримання сина збільшилися, зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші товари. Збільшився встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів. Апелянт не звертався до органу опіки та піклування щодо неналежного виконання нею обов`язків з утримання сина, нецільового витрачання коштів. Безпідставним є твердження апелянта про те, що вона не утримує сина, оскільки не надала копій квитанцій з придбання продуктів харчування, одягу тощо. Апелянт переклав утримання дитини повністю на неї, саме за цих обставин на даний час вона працевлаштувалась. ОСОБА_2 не надав доказів, що перенесені ним операції є підставою для несплати аліментів у передбаченому законом розмірі. Взагалі суперечливою є позиція апелянта з одного боку він вказує на відсутність змін, які зумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, а з іншого згоден на сплату аліментів у збільшеному розмірі у сумі 1 109 грн..

ОСОБА_2 у відповіді на відзив на апеляційну скаргу вказує, що незважаючи на те, що спільне життя сторін не склалося, він завжди турбувався про сина, надав безпосередньо позивачці грошову допомогу, звісно не вимагаючи при цьому жодних розписок. Він звернувся до органу опіки та піклування, як з питанням про визначення порядку його участі у спілкуванні з сином та його вихованні, так і з питанням цільового використання позивачкою сплачених ним аліментів у сумі 26 000 грн.. Однак, у зв`язку з карантинними заходами це питання ще не вирішено. Разом з тим, не спитавши його, позивачка змінила прізвище їх сина. Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2014 року про позбавлення його батьківських прав за його заявою скасовано. Справу направлено для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Розгляд справи знаходиться на підготовчій стадії. Таким чином, викладені ОСОБА_1 доводи у відзиві на апеляційну скаргу є необґрунтованими.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.10.2020 року закінчено підготовку справи до розгляду. Визначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (зміна розміру аліментів) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо необхідності зміни розміру аліментів. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність зміни розміру аліментів. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16.07.2010 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 173 (а. с. 5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 8 (а. с. 4). Син проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 300 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2008 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).

Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.03.2012 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1855/08, виданим 17.11.2008 року Біляївським районним судом Одеської області (а. с. 10).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який становить: з 1 січня 2020 року 2 218 грн., з 1 липня 2 318 грн., з 1 грудня 2 395 грн..

У позивачки на утриманні, крім спільного сина з відповідачем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться також дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26.07.2016 року (а. с. 94).

Сторони отримали травми, у зв`язку з чим проходили лікування та потребують подальшого лікування (а. с. 44, 60, 81, 92)

З довідок з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації № 1253 від 16.09.2019 року та № 1701 від 04.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та постійно мешкає один у гуртожитку за адресою - АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що на його утриманні інших осіб не перебуває (а. с. 62, 63).

З довідки державного виконавця Першого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області № 2236 від 20.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за період з березня 2019 року по вересень 2019 року сплатив на користь ОСОБА_1 - 26 000 грн., з яких: в березні 2019 року 16 000 грн., в серпні 2019 року 10 000 грн., що свідчить про те, що він не сплачував аліменти щомісячно на утримання сина відповідно до рішення суду від 31 жовтня 2008 року, дитина знаходилась на повному утриманні позивачки, а сплачував заборгованість по ним (а. с. 59).

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання, зміни розміру аліментів.

За правилами, передбаченими ст. ст. 180 184, 192 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни розміру аліментів, оскільки встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів на сина у сумі 300,00 грн. є недостатнім для забезпечення гармонійного фізичного, психологічного розвитку сина.

Враховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дітей, вищевказаний встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений заонодавством мінімальний розмір аліментів у твердій грошовій сумі на дитину (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), висновок суду про необхідність зміни розміру аліментів є вірним.

Доводи апелянта про неврахування його майнового стану, стану його здоров`я, недоведеність вимог позивачка про те, що у неї відбулися зміни, які зумовлюють можливість збільшення розміру аліментів на ј частину від його доходів, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Колегія суддів також приймає до уваги суперечливу позицію апелянта: - посилається на відсутність змін у позивачки матеріального стану, які є підставою для будь-якого збільшення розміру аліментів, але при цьому згоден сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, а саме у сумі 1 109,00 грн..

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 274, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе