Єдиний унікальний номер: 375/544/20
Провадження № 2-о/379/21/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінкіна В.І.,
за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рокитнянська селищна рада Рокитнянського району Київської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту проживання у визначеному місці,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду з даною заявою і просить суд встановити факт проживання заявника в АДРЕСА_1 , в період з 19 серпня 1988 року по 19 липня 1990 року.
В обґрунтування заяви зазначає, що заявник з дружиною фактично став проживати в смт. Рокитне Київської області відразу після укладення шлюбу, спочатку в орендованій квартирі по АДРЕСА_2 , а потім у квартирі по АДРЕСА_1 , ордер на яку отримала його дружина від Рокитнянського заводу продовольчих товарів, на якому вона працювала інженером-технологом. Незважаючи на те, що заявник продовжував навчання по 24 жовтня 1990 року на денній формі навчання у м. Києві, постійним місцем його проживання було саме АДРЕСА_1 . Він постійно їздив на навчання та щовечора приїздив додому до сім`ї. Проте зареєстрував місце свого проживання заявник лише 20 липня 1990 року.
В зв`язку з тим, що Рокитнянська селищна рада Київської області без підтверджуючих документів, не можуть видати заявнику довідку про його проживання за вищезазначеною адресою з дати фактичного його проживання, а саме з дня видачі ордеру на жиле приміщення № 1889 по даний час, а лише з моменту його реєстрації за вказаною адресою, заявник звернувся до суду з даною заявою.
Встановлення факту проживання в зазначеному місці і час заявнику потрібно для звернення до пенсійного фонду по питанню призначення пенсії.

Заявник та його представник адвокат Заліський Б.С. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити заяву в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи: Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Заяву підтримують.
Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Письмові пояснення не подали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи відмову від дачі показань, пояснив, що він є сусідом заявника, мешкає в одному під`їзді в квартирі 41. З липня-серпня 1988 року його сім`я, а також сім`я ОСОБА_3 заселились у цей будинок. З ОСОБА_3 та його дружиною отримували на складі сантехніку. З 1988 по 1990 роки і по цей час проживають за цією адресою. Постійно бачив заявника за цим місцем проживання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи відмову від дачі показань, пояснив, що він є сусідом заявника, мешкає у квартирі АДРЕСА_3 . Знає заявника з 1988 року. В кінці літа 1988 року отримали ордера на проживання у вказаному будинку. З 1988 рок по даний час проживають в будинку. Заявник з дружиною жив, потім народилася донька. На навчання заявник їздив кожен день у Київ. В ордері він одразу був вписаний.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання чи відмову від дачі показань, пояснила, що проживає в тому ж самому будинку в квартирі АДРЕСА_4 з 1988 року, як і сім`я заявника. Заселялися в 1988 році, і ОСОБА_6 заселився і постійно там проживав. Коли навчався, він ночував дома. В її сім`ї та сім`ї заявника приблизно в однаковий час народилися діти, тому спілкувалися, гуляли з дітьми. Займалися ремонтом квартир, весь час зустрічалися у будинку.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Карабіївка Хмельницької області (А.С.7). 23 квітня 1983 року заявник отримав атестат № 808763 з відзнакою в міському професійно-технічному училищі №4 Тефіполького району Хмельницької області. З 25 квітня 1983 року по 09 червня 1986 року перебував на військовій службі в Хмельницькій області, про що свідчить військовий квиток серії НК №52 75 від 25 квітня 1983 року(а.с.12-13).
Відповідно до трудової книги колгоспника серії НОМЕР_1 та
Архівної довідки № 32 від 28.01.2020 року: з 04 вересня 1986 року заявник працював у Миронівському комбінаті на посаді тракториста 4 розряду цеха механізації. 26 листопада 1986 року був звільнений в зв`язку з вступом на навчання в сільськогосподарську академію. З 01 грудня 1986 року був зарахований слухачем підготовчого відділення на денну форму навчання по спеціальності « Механізація с.г. виробництва», з серпня 1987 року заявника було зараховано студентом першого курсу слухача підготовчого відділення на стаціонарну форму навчання (а.с.14-16).
09 квітня 1988 році ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09 квітня 1988 року (а.с.10).
Дружина заявника з 01.08.1988 року влаштувалася інженером-технологом до Рокитнянського заводу продовольчих товарів, та від заводу 16 серпня 1988 року з сім`єю з двох чоловік отримала Ордер на жиле приміщення АДРЕСА_5 . До складу сім`ї входили: ОСОБА_1 - голова сім`ї та ОСОБА_7 дружина (а.с.17).
З часу отримання ордеру на жиле приміщення заявник став проживати в ньому з дружиною, проте зареєстрований за вказаною адресою не був.
Місце свого проживання у зазначеній квартирі заявник зареєстрував лише 20 липня 1990 року.
Хоча по 24 жовтня 1990 року заявник навчався на денній формі навчання у м. Києві, він щовечора приїздив додому до сім`ї. Керуючись архівною довідкою, з 24 жовтня 1990 року заявник перевівся на заочну форму навчання того ж факультету де й навчався.
Крім того, заявнику в зв`язку з його постійним проживанням в смт. Рокитне, було видане посвідчення особи потерпілої від аварії на ЧАЕС Категорії 4, серії НОМЕР_3 від 23.03.1994 року.
Так, відповідно до ст. 2 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІ1 від 28 лютого 1991 року, смт. Рокитне відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідно до П.4 ч. 1 ст. 11 вказаного Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належали особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років та відповідно до ст. 14 вказані особи відносяться до 4 категорії.
Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).
Порядком № 22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону №796-XII).
В зв`язку з тим, що Рокитнянська селищна рада Київської області без підтверджуючих документів, не можуть видати заявнику довідку про його проживання за вищезазначеною адресою з дати фактичного його проживання, а саме з дня видачі ордеру на жиле приміщення № 1889 16 серпня 1988 року по даний час, а лише з моменту його фактичної реєстрації за вказаною адресою 20 липня 1990 року, заявник звернувся до суду з даною заявою.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 також підтвердили факт проживання заявника в період з 16 серпня 1988 року по 20 липня 1990 року в АДРЕСА_1 .
Заінтересованою особою по справі не заперечуються зазначені факти.

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наголошує на тому, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника в зазначений ним період за місцем фактичного його проживання не може бути доказом того, що він не проживав там, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням таких обставин.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання у визначеному місці.
Встановлення факту проживання в зазначеному місці і часі заявнику потрібно для звернення до пенсійного фонду по питанню призначення пенсії.
Отже, реалізація права на пенсію залежить від встановлення судом даного факту, який має для заявника юридичне значення.
За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись статтями 3, 10-13, 19, 69,77, 78, 81, 209, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.
Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживав в АДРЕСА_1 , в період з 19 серпня 1988 року по 19 липня 1990 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін