Справа № 369/5711/19
Провадження № 2/369/1908/20
17.09.2020 Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення правочину нікчемним та застосування наслідків його недійсності,
Згідно попереднього договору вартість квартири становить 221 000 гривен, що було еквівалентом 8500 доларів США і я повинен був купити зазначену квартиру на умовах визначених в попередньому договорі. Вказаний договір не був нотаріально посвідчений.
Згідно умов п.п.2.1., 2.2. попереднього договору він в рахунок оплати за квартиру передав ОСОБА_2 195 000 гривен, що було еквівалентно 7500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою, наданою ОСОБА_2 від 17.04.2018 року.
Повну оплату квартири згідно п.2.3. попереднього договору ОСОБА_1 повинен був внести не пізніше дня підписання основного договору.
Позивач посилався на те, що на даний час ОСОБА_2 не виконав умов договору, будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою навіть не проводиться.
Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти в сумі 7 500 доларів США, які він отримав під час підписання попереднього договору, що станом на 25.04.2019 року при курсі гривні до долара США становить 26,59 грн., а тому 7500 доларів США складає - 199 425,00 гривень.
ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. 203, 209, 216, 533, 635, 657 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив встановити нікчемність попереднього договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ним та ОСОБА_2 17 квітня 2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 199425,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 994,25 грн..
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав та просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справ не заперечував.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до умов п. 2.1 договору вартість квартири становить 221 000 грн., що є еквівалентом 8500 доларів США за курсом купівлі готівкового долару США до гривні, встановленим в ПАТ КБ «Приватбнк» на день підписання договору, та є добутком загальної проектної площі квартири на вартість одного квадратного метра квартири, яка становить 9 247 грн., що є еквівалентом 356 доларів США за курсом купівлі готівкового долару США до гривні, встановленим в ПАТ КБ «Приватбнк».
Позивач посилався на те, що на час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 не виконав умов договору, будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою не проводиться, а також, що підписаний сторонами попередній договір нотаріально не був посвідчений.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
Згідно вимог ч. ч. 1, 3, 4 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. За бажанням фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.
Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі ст. ст. 215 і 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Статтею 203 ЦК України врегульовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину ( частина перша статті 215 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України зазначених у п. 7, 8 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
У відповідності до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Частина 1 ст.206 ЦК України визначає, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Водночас, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно вимог ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 попередній договір купівлі-продажу квартири від 17.04.2018 року не був нотаріально посвідчений, що є підставою для визнання його нікчемним, оскільки він укладений з порушенням вимог чинного цивільного законодавства.
Слід зазначити, що на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2018 року, який укладався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , покупець ОСОБА_1 сплатив на користь продавця ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 195 000 грн., що є еквівалентом 7500 доларів США, за курсом купівлі готівкового долару США до гривні, який встановлений ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 17.04.2018 року, що підтверджується розпискою від 17.04.2018 року, виданої ОСОБА_2 ..
Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути йому грошові кошти в сумі 7 500 доларів США, які ОСОБА_2 отримав від нього під час підписання попереднього договору, що станом на 25.04.2019 року при курсі гривні до долара США становить 26,59 грн..
На час розгляду справи у суді відповідач не повернув позивачу грошові кошти у розмір 195 00,00 грн., що є еквівалентом 7500 доларів США, за курсом купівлі готівкового долару США до гривні, який встановлений ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 17.04.2018 року, які він отримав 17.04.2018 року.
За вказаних обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 195 000,00 грн..
В решті вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 199 425,00 грн., то суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивач не обґрунтував необхідності стягнення даної суми грошових коштів з відповідача.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 950 грн. 00 коп. слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..
Керуючись ст. ст. 15, 16, 202, 203, 209, 215, 216, 626, 627, 628, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76, 77, 80, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати нікчемним попередній договір купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 195 000 грн..
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 950 грн..
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Суддя Л.М. Ковальчук