ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7817/20 Справа № 199/2383/20 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3445 від 27.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 13442,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2013 року ОСОБА_1 у відділенні Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк, підписав пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта).

Того ж дня, 26.04.2013 року на ім`я позивача ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було випущено кредитну картку з кредитним лімітом 8000 грн, річною процентною ставкою за користування при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісні мережі за рахунок Овердрафту (в межах ліміту) 0,0001 %, при здійсненні інших дебатових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафу (в межах ліміту) 24 %, комісією за обслуговування Овердрафту 2%, страховим внеском в розмірі 0,9 %.

В середині березня 2020 року позивач дізнався про наявність постанови приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , яка винесена в рамках виконавчого провадження № 61368901, відкритого 24 лютого 2020 року.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису № 3445 від 27.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., за яким з позивача на користь ПАТ «ПУМБ» запропоновано стягнути розмір заборгованості за кредитним договором № 9103 від 26.04.2013 за період з 28 травня 2018 року по 28 травня 2019 року в сумі 13442,89 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8206,67 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн., прострочена заборгованість за процентами -1403,8 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами - 0 грн., неустройка за порушення зобов`язання по кредиту 3832,42 грн.

Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», вчинив виконавчий напис за відсутністю оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір № 9103 від 26.04.2013, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та позивачем, нотаріально не посвідчувався. Крім того, позивач із зазначеною у виконавчому написі сумою заборгованості по кредиту не погоджується та вважає її завищеною.

Заочне рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 3445, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 9103 від 26.04.2013 за період з 28 травня 2018 року по 28 травня 2019 року в сумі 13442,89 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8206,67 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн., прострочена заборгованість за процентами -1403,8 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами - 0 грн., неустройка за порушення зобов`язання по кредиту 3832,42 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий напис нотаріуса є незаконним, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у позові, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що нотаріус не перевірив безспірність вимог Банку, а тому вчинив незаконний виконавчий напис, є безпідставними, оскільки ці вимоги позивачем не доведені.

Інші вимоги апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко