ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/384/20 Справа № 200/5347/19 Суддя у 1-й інстанції - Литвиненко І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування розрахунку заборгованості, скасування постанови про накладення арешту на майно, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на полювання, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування розрахунку заборгованості, скасування постанови про накладення арешту на майно, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на полювання, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат на правову допомогу.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування розрахунку заборгованості, скасування постанови про накладення арешту на майно, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на полювання, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, скасування постанови про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю; відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року по справі №200/5347/19 та постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити в повному обсязі.

У відзиві Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області державний виконавець Береза А.О. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої скарги від 02 травня 2019 року прохав наступне: визнати дії та вимоги державного виконавця по обчисленню розміру зі сплати аліментів неправомірними; скасувати розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 березня 2019 року; визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 05 грудня 2017 року, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16 березня 2018 року, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю від 16 березня 2018 року; стягнути з Новокадацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області моральну шкоду у розмірі 100000 гривень та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог скаржник послався, що 05 грудня 2017 року державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі ј частки його доходу. Відповідно до розрахунку заборгованості, який надано йому державним виконавцем 26 березня 2019 року, його заборгованість по аліментах, станом на 01 березня 2019 року, складає 89966 гривень 80 копійок. Цей розрахунок складено за період часу з жовтня 2008 року по березень 2019 рік. З метою забезпечення виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю. Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки з квітня 2014 року він сплачував аліменти ОСОБА_1 добровільно, про що є відповідні квитанції. Крім того, дублікат виконавчого листа було пред`явлено до виконання лише у 2017 році, а тому розрахунок заборгованості державним виконавцем здійснено невірно. Зазначає, що неправомірними діями державного виконавця йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 гривень та прохає стягнути з Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області разом із витратами на правову допомогу у розмірі 5000 гривень (а.с. 1-5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Нормою ч. 1 ст. 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Нормою ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово знайомився із матеріалами виконавчого провадження, де є оскаржені ним розрахунок та постанови.

Останній раз ОСОБА_1 ознайомлений із матеріалами вказаного виконавчого провадження 19 лютого 2019 року, проте звернувся до суду зі скаргою лише 04 квітня 2019 року, пропустивши встановлений законом десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 та його представник суду не надали.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що скаржником пропущено встановлений законом десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції підставу для відмови в задоволенні скарги зазначає лише пропущений строк для звернення до суду для відновлення порушеного права та/або інтересу, але не звернув уваги, що скаржник (боржник) звернувся зі скаргою на дії державного виконавця на здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 рік, який отриманий ним 26.03.2019 року, тому сплив десятиденного строку припадає на 05.04.2019 року, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідно адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження Виконавчих дій.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 , його представник за довіреністю ОСОБА_2 , неодноразово з`являлись до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надавали відповідні заяви, пояснення, квитанції, знайомились з матеріалами виконавчого провадження - що свідчать відповідні заяви від 20.12.2017р., 21.12.2017р., 17.01.2018р., 15.03.2018р., 22.03.2018р., 29.03.2018р., 27.04.2018р., 11.05.2018р., 30.05.2018р., 13.07.2018р., 07.09.2018р., 26.10.2018р., 05.02.2019р., 14.02.2019р., 19.02.2019р., 22.02.2019р., 05.03.2019р., 12 03 2019р., 15.03.2019р., 09.04.2019р.

Також, в матеріалах виконавчого провадження №55289568 містяться заяви ОСОБА_1 , його представника за довіреністю ОСОБА_2 від 20.12.2017р., 13.03.2018р., 14.02.2019р. Про надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення та зняття фотокопій.

Відповідно до відміток на вищевказаних заявах боржник, його представник в повному обсязі ознайомлені матеріалами виконавчого провадження 21.12.2017р., 15.03.2018р., 19.02.2019р. відповідно.

Постанова про арешт майна боржника винесена 05.12.2017р.; постанова тимчасове обмеження боржника управі полювання винесена 16.03.2018р.; постанова про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії винесена 16.03.2018р.; постанова про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена 16.03.2018р.; постанова про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України винесена 16.03.2018р.; в жовтні 2018 року здійснений розрахунок заборгованості по аліментам за останні десять років станом на 01.10.2018р., в той же час до розрахунку заборгованості по аліментам за останні десять років станом на 01.03.2019р. внесені зміни лише в частині нарахувань аліментів за березень 2019 року.

Отже, звернувшись до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про отримання довідки розрахунку ОСОБА_1 було відомо про порушення його права.

Однак, скарга ОСОБА_1 подана лише 03.04.2019 року, тобто після спливу встановленого чинним законодавством строку для оскарження дій державного виконавця та винесення відповідних постанов.

З клопотанням про поновлення пропущеного строку заявник не звертався.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що граничний термін оскарження відповідних дій повинен був розпочатись саме з 26.03.2019 року, з дня, коли ним була отримана відповідь від державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Березою А.О. на подану ним заяву про отримання довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки ці доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича