Житомирський апеляційний суд
Справа №279/810/19 Головуючий у 1-й інст. Шульга О.М.
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 280/810/19 за позовом Комунального підприємства теплозабезпечення до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , - ОСОБА_3 , на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Комунальне підприємство теплозабезпечення звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 21873 грн. 74 коп., яка виникла протягом періоду з січня 2016 року по січень 2019 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира розташована в житловому будинку, приєднаному до централізованої системи теплопостачання. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами вказаних послуг, оскільки фактично використовують їх. Проте, відповідачі вчасно не сплачували кошти за надані послуги, в наслідок чого виникла зазначена заборгованість.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення борг зі сплати послуг з теплопостачання за період з 1 січня 2016 року по 1 січня 2019 року у розмірі 21873 грн. 74 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн., по 960, 50 грн., з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ,- адвокат Крейдін С.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що протягом 2016-2019 років відповідачі не отримували послуги з теплозабезпечення, оскільки квартиру АДРЕСА_1 було відключено від мережі центрального опалення, підтвердженням чого є акт про відключення. Крім того, ОСОБА_1 не підписував договір про надання/отримання послуг з теплозабезпечення. На його думку, відключення від центральної мережі теплопостачання всупереч встановленому порядку може тягнути за собою притягнення до певної відповідальності, однак, жодним чином не може свідчити про отримання послуг.

Також зазначає, що при вирішенні даного спору, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, підлягає застосуванню Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про теплозабезпечення», а не Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, тому вимоги споживачів на встановлення індивідуального опалювального приладу та відключення від мереж централізованого опалення в квартирі є законними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу обгрунтованою.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира розташована в багатоквартирному будинку та забезпечується послугами централізованого опалення.

Оскільки відповідачі з 1 січня 2016 року по 1 січня 2019 року не сплачували кошти за послуги із централізованого теплозабезпечення утворилась заборгованість у розмірі 21873 грн. 74 коп.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у 2014 році самовільно відключили свою квартиру від мережі централізованого опалення, не вирішили у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, тому у позивача відсутні підстави для непроведення нарахування за теплову енергію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктами 24-26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.5-2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року за №4, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири ( нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії органу місцевого самоврядування або місцевої виконавчої влади з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Таким чином, акт, складений відповідно до вищезазначених положень законодавства, є правовою підставою для відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води.

З наведеного вбачається, що єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією, а відмова від надання послуг системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільною.

Отже, відповідачем не доведений факт правомірного відключення вказаної квартири від мережі ЦО. Доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задовольнивши позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2020 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: