Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на майно, зняття з нього арешту та виключення з акту опису й арешту майна, -
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка, представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд розглядає справу в їх відсутність.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З Акту № 68/19 обстеження земельної ділянки від 31.01.2019, складеного головним спеціалістом відділу обстеження земельних ділянок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Жирновим А.А., позивачу стало відомо, що на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.07.2018 р. № 53623133 внесено відомості про обтяження нерухомого майна (гаражів літ. «А», «В», «Г»), які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки № 155448923 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в реєстрі міститься запис про обтяження:
Таким чином, на належне позивачу на праві власності нерухоме майно, а саме: гараж літ, «А», загальною площею 17,4 кв. м. (17,9), гараж літ. «В», загальною площею 17,9 кв. м., та гараж літ. «Г», загальною площею 17,3 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , постановою державного виконавця накладено арешт.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1. ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном,
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, що встановлено ст. 81 ЦПК України.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України ст. ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. /сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп. /.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 26.03.2020 р.

СУДДЯ