Провадження №2-з/447/12/20
Справа №447/2737/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 року Суддя Миколаївського районного суду Львівської області

Друзюк М.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановила:

06 жовтня 2020 року заявник - ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, відповідно до якої просить суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України заборонити відповідачу - Тростянецькій сільській раді Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області розпоряджатись земельними ділянками, що сформовані в результату поділу земельної ділянки пайового фонду, площею 22,6171 га (щодо яких надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва), кадастрові номери яких вказані в прохальній частині заяви, а також приймати будь-які рішення щодо інших 134 ділянок, що сформовані в результаті поділу земельної ділянки площею 22,6171 га кадастровий номер :16:000:0035.

У заяві про забезпечення позову від 06.10.2020 заявник вказує, що ця заява подана до суду до подання позову до Тростянецької сільської ради про скасування реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві, заявник не зазначає з яким саме позовом буде звертатися до суду, зокрема не зазначає земельну ділянку, про скасування державної реєстрації права комунальної власності на яку буде звертатися до суду , а відтак суд не має можливості перевірити тотожність вимог позову та вимог заяви про забезпечення позову. Окрім того, заявник не наводить достатнього обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та недоведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-153,260,353,354 ЦПК України, -

постановила:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Суддя Друзюк М. М.