Єдиний унікальний номер 225/7410/19
Номер провадження 22-ц/804/2766/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 225/118/20

Номер провадження 22-ц/804/2766/20

07 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряк Л.П., Кішкіна І.В.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

представник позивача: Легезін Олексій Геннадійович

відповідач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Бахмут цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

- за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 квітня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Нємиш Н.В. в м. Торецьк в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області 13 квітня 2020 року, час виготовлення та ухвалення з 11-07 год. до 11-58 год., час виготовлення повного судового рішення не зазначений, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

06 листопада 2019 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов позов Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що між між Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2233/164-312 від 09.04.2013, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 160 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а за простроченою заборгованістю в розмірі 16,0% річних, з кінцевим терміном повернення до 08.10.2026 року включно. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 , повинна була щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту.

Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту між Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/164-1 від 09.04.2013, відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 145 816 грн. 22 коп., заборгованість по процентам в період часу з 01.02.2015 по 30.04.2015 в сумі 4 402 грн. 80 коп.

Посилаючись на норми діючого законодавства позивач просив стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 150 219, 02 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13 квітня 2020 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто, солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 119 492, 02 гривні, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за неналежне виконання умов застави у сумі 3 055 гривень відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача зазначив, що позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати повернення кредиту та процентів. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Таким чином, сплив строку позовної давності за окремим періодичним платежем не свідчить про сплив позовної давності щодо інших періодичних платежів, що судом першої інстанції до уваги не прийнято, а вказані норми матеріального права не застосовані до спірних правовідносин.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідачі не скористались своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, та свої відзиви на апеляційну скаргу не подали.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 150 219, 02 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Відповідно до кредитного договору № 2233/164-312 від 09.04.2013, відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 160 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а за простроченою заборгованістю в розмірі 16,0% річних, з кінцевим терміном повернення до 08.10.2026 року включно.

Однак, в порушення умов договору ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № № 2233/164-312 від 09.04.2013, укладеного між Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 встановив, що станом на 11.10.2019 утворилась заборгованість на загальну суму 150 219 грн. 02 коп., з них 145 816 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам в період часу з 01.02.2015 по 30.04.2015 в сумі 4 402 грн. 80 коп. (а.с. 6-12,16-17).

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Наряду з цим, судом з`ясовано, що між Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/164-1 від 09.04.2013, ОСОБА_2 взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В приписах частини 2 цієї статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 згідно з умовами договору поруки, взяла на себе, на добровільних засадах, зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 2233/164-312 від 09.04.2013, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про застосування в даному спорі строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 28 числа кожного місяця наступного за звітним, відповідно початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості з 09.04.2013 по 11.10.2019, ОСОБА_1 відповідно до графіку, повинна була сплачувати кредит по 988,00 грн. щомісячно. За весь період нею сплачено кредит на суму 17783,98 грн.

З 29.10.2014 відповідач здійснила останній платіж на суму 3600,22 грн. та припинила сплату коштів із погашення кредиту, про що свідчить запис у розрахунку.

06.11.2019 позивач звернувся до суду та має право на стягнення платежів з 29.10.2016 (прострочена заборгованість). Період з 29.11.2014 по 29.10.2016 знаходиться поза межами позовної давності (23 місяці х 988,00 грн. = 22 724, 00 грн.). Таким чином, із суми кредиту повинно бути відраховано сплачену суму кредиту та суму платежів поза строком позовної давності (160 000 грн. - 17 783,98 грн. - 22 724,00 грн. = 119 492,02 грн.).

Відсотки в сумі 4402,80 грн. не повинні стягуватись, оскільки період з 01.02.2015 по 30.04.2015 також знаходиться поза строком позовної давності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з застосуванням строків позовної давності в розмірі 119 492,02 грн.

З таким висновками погоджується й колегія суддів, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, період, за який треба застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Сума, що не підлягає стягненню обчислена щодо кожного простроченого платежу. Як і зазначено у апеляційній скарзі.

Крім того в апеляційній скарзі зазначений строк дії кредитного договору з 29 вересня 2008 року по 28 вересня 2015 року що не відповідає дійсності, оскільки у цієї цивільної справи строк дії кредитного договору з 09 квітня 2013 року по 08 жовтня 2026 року (а.с.13).

В апеляційній скарзі зазначено, що сплив строку позовної давності за окремим періодичним платежем не свідчить про сплив позовної давності щодо інших періодичних платежів, що судом першої інстанції до уваги не прийнято, але вказане ствердження не відповідає дійсності, бо суд першої інстанції застосував позовну давність до періодичних платежів, яки були за межами трирічного строку звернення до суду (див. мотивувальну частину постанови).

Також слід зауважити, що згідно з усталеною практикою Європейський суд з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги у повній мірі не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: