У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 757/9680/18-ц

провадження № 61-14191 ск 20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В с т а н о в и в:

У лютому 2018 року АТ «Українська залізниця» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року справу за позовом АТ «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення коштів передано до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області для розгляду по суті.

Не погодившись з даною ухвалою суду, 28 січня 2020 року представник позивача АТ «Українська залізниця» - Гурський Г. Ю., подав апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року.

25 вересня 2020 року представник АТ «Українська залізниця» - Коротун О. М., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року.

У касаційній скарзі представник АТ «Українська залізниця» - Коротун О. М., просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року та направити справу до суду апеляційної інстанції, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що Київський апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права. Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції про відмову у закритті провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 вересня 2020 року, для розгляду справи визначено колегію суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.

Дослідивши касаційну скаргу АТ «Українська залізниця», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу від 01 вересня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року про направлення справи на розгляд до іншого суду, Київський апеляційний суд виходив із того, що дана скарга подана з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження, а наведені причини пропуску даного процесуального строку є неповажними, а тому враховуючи вимоги пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України, прийняв відповідне рішення.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.

28 січня 2020 року представник АТ «Українська залізниця» - Гурський Г. Ю., подав апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року про направлення справи за позовом АТ «Українська залізниця» до ОСОБА_1 стягнення коштів, до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, для розгляду по суті.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року залишено без руху, для надання доказів оплати судового збору та обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На виконання даної ухвали суду, заявником апеляційної скарги було надано докази оплати судового збору заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вказуючи на неотримання і необізнаність апелянта (позивача в справі) із даною ухвалою суду першої інстанції, а також відсутністю у представників апелянта, які брали участь в даній справі, статусу адвоката.

Як установлено Київським апеляційним судом в оскаржуваній ухвалі від 01 вересня 2020 року, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року цивільну справу за позовом АТ «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення коштів (виплаченої суми одноразової вихідної допомоги), передано за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Як установлено судом та не заперечується в касаційній скарзі, при постановленні даної ухвали в судовому засіданні була присутня представник АТ «Українська залізниця» - Самаріна С. А. Разом із цим, в матеріалах справи наявна також і письмова розписка представника АТ «Українська залізниця» - Самаріної С. А. від 04 квітня 2020 року про отримання копії відповідної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року.

Крім того, 15 квітня 2019 року представник АТ «Українська залізниця» - Гайдаєнко Т. В. ознайомився із матеріалами даної справи, що також не заперечується заявником касаційної скарги, а 20 січня 2020 року представник АТ «Українська залізниця» - Пахомова В. А. подавала до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді даної справи.

Відповідно до частини першої та третьої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи підтверджується, зокрема, довіреністю юридичної особи, яка видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У частині четвертій статті 62 ЦПК України також визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закріплено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статей 131-1, 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року (за винятком справ у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена).

Таким чином, судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі було правильно враховано, що зважаючи на предмет даного спору (стягнення одноразової вихідної допомоги) та згідно пункту 11 частини 16-1 розділу ХV Конституції України та статті 60 ЦПК України, що представництво в даній справі могли здійснювати особи без наявності свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (які не є адвокатами), а тому відповідні представники позивача АТ «Українська залізниця» мали належним чином оформленні повноваження на представництво даної юридичної особи.

У зв`язку із цим, достовірно знаючи про наявність відповідної ухвали суду вже 04 квітня 2019 року та подавши апеляційну скаргу на дану ухвалу лише 28 січня 2020 року, АТ «Українська залізниця» пропустило встановлений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження без поважних причин.

Як зазначено в частині першій статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, Київським апеляційним судом в ухвалі від 01 вересня 2020 року правильно визнано неообгрунтованими доводи апелянта щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження відповідної ухвали суду першої інстанції, мотивовані неотриманням та необізнаністю апелянта (позивача в справі) із даною ухвалою, а також відсутністю у відповідних представників апелянта статусу адвоката.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з наведених вище підстав суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та враховуючи вимоги процесуального закону, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою 28 січня 2020 року АТ «Українська залізниця» апеляційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року.

Зазначені представником АТ «Українська залізниця» - Коротуном О. М., у касаційній скарзі аргументи Верховний Суд вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Із змісту касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності ухвали Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою-шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов