Номер провадження: 22-з/813/67/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ПАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - ООУ АТ „Ощадбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом ПАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - ООУ АТ „Ощадбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року.

За результатом розгляду апеляційної скарги ухвалено постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

У лютому 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_2 зазначає, що постанова Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року є незрозумілою в частині визначення суми заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 1686-н від 05.07.2007 року.

Заявник вказує, що із резолютивної частини постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року незрозуміло, яку суму заборгованості необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 1686-н від 05.07.2007 року - ту, яка визначена рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 року, а саме на загальну суму 35 476,35 доларів США та 232 755,73 гривень, чи ту, яка вирахувана Одеського апеляційним судом в постанові від 21.01.2020 року, а саме 31 239,71 доларів США та 19 065,77 гривень.

Під час підготовки до розгляду питання про роз`яснення судового рішення судова колегія прийшла до висновку про можливість розгляду справи без повідомлення та виклику учасників справи, у відповідності до ч. 3 ст. 271 ЦПК України.

Ознайомившись з заявою про роз`яснення рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст.129-1 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суд може відмовити у роз`яснені рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю.

Згідно положень ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що в заяві про роз`яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

З матеріалів справи встановлено, що у грудні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії - ООУ АТ «Ощадбанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який був уточнений, до ОСОБА_3 .. ОСОБА_1 , та згідно уточнень просив:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитом в розмірі 35 486,35 доларів США та 232 755,73 грн.;

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Банком за кредитом в розмірі 35 486,35 доларів США та 232 755,73 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження;

- стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - ООУ АТ „Ощадбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ООУ АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №1686-н від 05.07.2007 року на загальну суму 35 476,35 доларів США 61 цент та 232 755,73 гривень, з яких: строковий основний борг по кредиту 14 842,30 доларів США, прострочений основний борг за кредитом 16 397,41 доларів США, прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2007 по 01.11.2015 року - 4 236,64 доларів США, прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.02.2009 по 01.11.2015 роки у розмірі 4236,64 доларів США, заборгованість за пенею за основним боргом за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 року - 180 592,65 грн., заборгованість за пенею за процентами - за період з 01.11.2012 року по 01.11.2015 року - 31406,17 грн., три процента річних від простроченої доларової заборгованості, за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 року - 14 916,91 грн.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ООУ АТ « Ощадбанк» за кредитним договором №1686-н від 05.07.2007 року на загальну суму 37642 долара США 12 центів та 3759 гривень 65 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м., житловою площею 27,6 кв.м., що належить на праві власності майновому поручителю ОСОБА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на 28.11.2017 року, не нижчою ніж 1 049 527 гривень.

На час дії мораторію встановленого у зв`язку із набранням чинності 7 червня 2014 року Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України, зупинено виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м., житловою площею 27,6 кв.м., що належить на праві власності майновому поручителю ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

За результатом розгляду апеляційної скарги Одеським апеляційним судом ухвалено постанову від 21 січня 2020 року.

З мотивувальної частини вказаної постанови суду вбачається, що судова колегія зауважила, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції без наведення обґрунтування і належних розрахунків різняться сума заборгованості за кредитним договором, яка стягнута з позичальника, і сума заборгованості, в рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки, з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року звернувся ОСОБА_2 , діючи в інтересах саме ОСОБА_1 , тому судом апеляційної інстанції відповідно до апеляційної скарги та інтересів ОСОБА_1 здійснено перерахунок заборгованості за кредитом, що стосується звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку з чим, постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року змінено лише в частині, що стосується вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ООУ АТ « Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в резолютивній частині цієї постанови зазначено, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ООУ АТ « Ощадбанк» за кредитним договором №1686-н від 05.07.2007 року на загальну суму 31 239,71 доларів США та 19 065 грн. 77 коп. грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м., житловою площею 27,6 кв.м., що належить на праві власності майновому поручителю ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на 28.11.2017 року, не нижчою ніж 1 049 527 гривень, в решті вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором №1686-н від 05.07.2007 року - залишено без задоволення.

Інтереси ОСОБА_1 , як майнового поручителя та інтереси ОСОБА_3 , як позичальника за кредитним договором дійсно є пов`язаними. Саме тому вирішуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 і перевіряючи законність судового рішення та обґрунтованість заявлених вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд мав перевірити і перевірив правильність розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором, але така перевірка здійснена з урахуванням перевірки дотримання інтересів майнового поручителя ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу, і тому заборгованість ОСОБА_3 в тій частині, що стосується інтересів ОСОБА_1 і була предметом перевірки з боку апеляційного суду. Тому заборгованість ОСОБА_3 апеляційним судом визначена лише по відношенню до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто в контексті відповідальності ОСОБА_1 , як майнового поручителя.

В іншій частині, що стосується безпосередньо відповідальності самого ОСОБА_3 рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року апеляційним судом не переглядалося та саме у відношенні ОСОБА_3 залишається чинним.

Проте, ОСОБА_3 не позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року в частині, що стосується його інтересів.

З урахуванням наведеного, підстав для роз`яснення судового рішення апеляційного суду немає, оскільки у ньому викладені мотиви, які є зрозумілими, а доводи заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 по суті направлені на внесення змін до нього.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання заявника про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ст.271 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова