КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа 381/2814/17

01 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гірченка Олександра Анатолійовича на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ковалевської Л.М., про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень Фастівської міської ради, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фастівської міської ради, ФОП ОСОБА_2 про скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, просила суд: скасувати рішення Фастівської міської ради від 01 листопада 2005 року № 3/47-XXXVI-IV про надання дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 ; скасувати рішення Фастівської міської ради від 21 грудня 2006 року № 1/37-XII-V про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,073 га в АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 .

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд: зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому у користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку під металевим гаражем, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку, на якій встановлено металевий гараж, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2018 року скасовано. Справу №381/2814/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

20.05.2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гірченком Олександром Анатолійовичем було подано до Фастівського міськрайонного суду Київської області клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи із залученням експертів геодезиста або топографа.

В даному клопотанні представник позивача просив суд призначити земельно-технічну судову експертизу із залученням експерта геодезиста стосовно визначення законності та правочинності рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 № 3/47-ХХХУІ-ІУ та рішення Фастівської міськради від 21.12.2006 № 1/37-ХІІ-У, а також оформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Проведення даної експертизи просив доручити Київському Науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України (КНДІСЄ), розташованому за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6, експерти якого мають відповідні свідоцтва, кваліфікаційні посвідчення та сертифікати. На вирішення експертизи просив поставити перед експертами наступні запитання :

1) Чи співпадає розмір (і розташування відповідно до точок координат) та площа земельної ділянки не сільськогоподарського призначення, розташованої в АДРЕСА_1 , яка на підставі рішень Фастівської міської ради від 01.11.2005 № 3/47- ХХХУІ-ІУ та від 21.12.2006 № 1/37-ХІІ-У перейшла у власність ОСОБА_2 та зазначена в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, виданому на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з розміром (її розташуванням відповідно до точок координат) та площею земельної ділянки, зазначеної в договорі оренди від 03.09.2002 року, згідно якого ОСОБА_2 користувався даною земельною ділянкою, на якій був розташований колишній завод "Скобяних виробів" та нежитлова будівля (розважальний комплекс) за адресою: АДРЕСА_1 , теперішня назва АДРЕСА_2 та чи співпадає він із (генеральним планом) забудови під колишнім заводом « Скобяних виробів» в АДРЕСА_1 за період 1980 - 2000 років?

2) Чи були допущені при винесенні Фастівською міською радою рішення від 01.11.2005 №3/47- ХХХУІ-ІУ та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 № 1/37-ХІІ-У, а також при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , будь-які відхилення від державних норм та правил, вимог щодо оформлення державного акту на право приватної власності на землю, кадастровий номер :09:007:0100, акту встановлення меж, встановлення межових знаків та погодження їх з суміжними землекористувачами земельних ділянок в натурі, при встановленні огорожі, тощо, за умови, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 28.07.2016 року був виготовлений через 10 років після оформлення договору купівлі продажу зазначеної земельної ділянки та державного акту про право власності на неї?

Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності.

3)Чи відповідає вимогам чинного законодавства технічна документація (проект землеустрою), згідно якої (якого) був виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ?

4 )Чи співпадає розмір та площа нежитлової будівлі, розташованої на земельній ділянці, площею 0,073 га, яка побудована ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на теперішній час, яка межує із спірним металевим гаражем, що знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_1 , з розмірами та прощею зазначеної будівлі, орендованою ОСОБА_2 у 2002 році та придбаної ним же у 2006 році ?

5) Чи відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ «Про надання ОСОБА_2 дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,073 га в АДРЕСА_1 та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 №1/37-Х1І-У «Про продаж земельної ділянки, площею 0,073 га несільськогосподарського призначення ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , які були ухвалені без врахування рішення № 154 від 14.06.1978 виконкому Фастівської міської ради народних депутатів на встановлення гаража, (яке не обмежене у часі), та без повідомлення, на той час ще живого ОСОБА_3 . Якщо не відповідають, то в чому полягають вказані невідповідності.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року клопотання задоволено. Призначено по справі судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.За якою адресою знаходиться металевий гараж позивача ОСОБА_1 ?

2.Чи відповідає фактичне розташування металевого гаражу позивача ОСОБА_1 дозволу №154 Фастівської міської ради народних депутатів від 14.07.1978 року?

3.Чи знаходиться повністю або частково металевий гараж позивача ОСОБА_1 на земельній ділянці, власником якої є відповідач - ОСОБА_2 ?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, та попереджено їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснено їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Постановлено експертизу провести в присутності сторін.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 17 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гірченко Олександр Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити резолютивну частину ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року, в якій зазначити про призначення судом земельно-технічної судової експертизи із залученням експерта геодезиста та на вирішення експертизи поставити питання, які зазначені в клопотанні про призначення експертизи від 20.05.2020 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції в частині визначеного судом переліку питань є незаконною та необґрунтованою, оскільки питання визначені в оскаржуваній ухвалі не встановлять істини по справі.

Посилається на те, що судом першої інстанції було відхилено питання, які були зазначені в клопотанні представника позивачки про призначення експертизи, без зазначення мотивів їх неприйняття.

Зазначає, що, відхиляючи ті питання, які сторона позивачки просила поставити на вирішення експертів, суд не врахував, що станом на грудень 2006 року не була визначена межа та не були встановлені межові знаки на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , які були встановлені лише в серпні 2016 року, тобто майже через 10 років після викупу відповідачем зазначеної земельної ділянки. Також судом не взято до уваги, що в період з грудня 2006 року по червень 2009 року цією земельної ділянкою ніхто не користувався та не вимагав від батька позивачки ОСОБА_3 зміщення встановленого ним гаража.

З урахуванням викладеного вважав, що з метою з`ясування всіх обставин справи, суду першої інстанції слід було поставити на вирішення експертам питання, які були зазначені в клопотанні представника позивачки про призначення експертизи від 20.05.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тимошенко Андрій Володимирович просив апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що перелік заявлених позивачем питань не має жодного відношення до предмету доказування даній справі, а їх кількість направлена на затягування розгляду справи по суті і зміст цих питань не узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 18.03.2020 року у даній справі. Крім того, перелік питань стосується земельної ділянки до якої позивачка не має жодного відношення.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гірченко Олександр Анатолійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тимошенко Андрій Володимирович проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача Фастівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, скасовуючи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2018 року і, передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд в постанові від 18 березня 2020 року вказав, що при задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та відмові в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 суди не звернули увагу на те, що дозвіл надавався на встановлення металевого гаража по АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 належить земельна ділянка по АДРЕСА_4 ). В Акті обстеження металевого гаража громадянки ОСОБА_1 вказано про « АДРЕСА_5 ». А тому суди не з`ясували за якою адресою розміщений гараж; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. За таких обставин, суди зробили передчасний висновок про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

У силу ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що мітяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Заявляючи 20.05.2020 року клопотання про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи із залученням експертів геодезиста або топографа, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гірченко Олександр Анатолійович просив суд поставити перед експертами наступні запитання :

1) Чи співпадає розмір (і розташування відповідно до точок координат) та площа земельної ділянки не сільськогоподарського призначення, розташованої в АДРЕСА_1 , яка на підставі рішень Фастівської міської ради від 01.11.2005 № 3/47- ХХХУІ-ІУ та від 21.12.2006 № 1/37-ХІІ-У перейшла у власність ОСОБА_2 та зазначена в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, виданому на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з розміром (її розташуванням відповідно до точок координат) та площею земельної ділянки, зазначеної в договорі оренди від 03.09.2002 року, згідно якого ОСОБА_2 користувався даною земельною ділянкою, на якій був розташований колишній завод "Скобяних виробів" та нежитлова будівля (розважальний комплекс) за адресою: АДРЕСА_1 , теперішня назва АДРЕСА_2 та чи співпадає він із (генеральним планом) забудови під колишнім заводом « Скобяних виробів» в АДРЕСА_1 за період 1980 - 2000 років?

2) Чи були допущені при винесенні Фастівською міською радою рішення від 01.11.2005 №3/47- ХХХУІ-ІУ та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 № 1/37-ХІІ-У, а також при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , будь-які відхилення від державних норм та правил, вимог щодо оформлення державного акту на право приватної власності на землю, кадастровий номер :09:007:0100, акту встановлення меж, встановлення межових знаків та погодження їх з суміжними землекористувачами земельних ділянок в натурі, при встановленні огорожі, тощо, за умови, що акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 28.07.2016 року був виготовлений через 10 років після оформлення договору купівлі продажу зазначеної земельної ділянки та державного акту про право власності на неї?

Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності.

3)Чи відповідає вимогам чинного законодавства технічна документація (проект землеустрою), згідно якої (якого) був виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ?

4 )Чи співпадає розмір та площа нежитлової будівлі, розташованої на земельній ділянці, площею 0,073 га, яка побудована ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на теперішній час, яка межує із спірним металевим гаражем, що знаходиться у користуванні позивачки ОСОБА_1 , з розмірами та прощею зазначеної будівлі, орендованою ОСОБА_2 у 2002 році та придбаної ним же у 2006 році ?

5) Чи відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ «Про надання ОСОБА_2 дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,073 га в АДРЕСА_1 та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 №1/37-Х1І-У «Про продаж земельної ділянки, площею 0,073 га несільськогосподарського призначення ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , які були ухвалені без врахування рішення № 154 від 14.06.1978 виконкому Фастівської міської ради народних депутатів на встановлення гаража, (яке не обмежене у часі), та без повідомлення, на той час ще живого ОСОБА_3 . Якщо не відповідають, то в чому полягають вказані невідповідності.

Задовольняючи клопотання та, призначаючи по справі судову земельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив з необхідності призначення такої експертизи з посиланням на постанову Верховного Суду від 18 березня 2020 року, при цьому на вирішення експертів поставив такі питання:

1.За якою адресою знаходиться металевий гараж позивача ОСОБА_1 ?

2.Чи відповідає фактичне розташування металевого гаражу позивача ОСОБА_1 дозволу №154 Фастівської міської ради народних депутатів від 14.07.1978 року?

3.Чи знаходиться повністю або частково металевий гараж позивача - ОСОБА_1 на земельній ділянці, власником якої є відповідач - ОСОБА_2 ?

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гірченко Олександр Анатолійович просить змінити резолютивну частину ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року в якій зазначити про призначення судом земельно-технічної судової експертизи із залученням експерта геодезиста та на вирішення експертів поставити питання, які зазначені в клопотанні про призначення експертизи від 20.05.2020 року.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення судом першої інстанції переліку питань, на які експертам слід надати відповіді.

У силу ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо переліку питань, поставлених на вирішення експертів, з огляду на наступне.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відносяться, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею першою Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла, тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У відповідності до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.4,5,6 ст. 103 ЦПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно п.6.1. розділу ІI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року, основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме: фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів, тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

У пункті 6.1.1 зазначеної Інструкції визначений орієнтовний перелік питань, вирішуваних судовою земельно-технічною експертизою, якими, зокрема, можуть бути: Який фактичний порядок користування земельною ділянкою? Яка конфігурація, проміри та площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні співвласника (співвласників)? Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок технічній документації? Чи є порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки? Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів розділити земельну ділянку (встановити порядок її користування) відповідно до часток співвласників (зазначити частки)? Які варіанти розподілу земельної ділянки (порядку її користування) можливі відповідно до часток співвласників (зазначити частки) та вимог нормативно-правових актів? Які варіанти технічно можливі для влаштування проїзду (проходу) на земельну ділянку? Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на ділянці? Якщо так, то надати варіанти встановлення земельного сервітуту.

Для правильного вирішення вказаного спору по суті необхідні спеціальні знання у сфері земельних відносин, а саме: в частині встановлення місця (адреси) знаходження металевого гаража, що належить ОСОБА_1 та відповідності місця фактичного розташування вказаного гаража місцю його розташуванню, вказаному у дозволі №154 Фастівської міської ради народних депутатів від 14.07.1978 року. Спеціальні знання експертів необхідні також для з`ясування та перевірки доводів та заперечень сторін в частині розташування земельної ділянки на якій знаходиться металевий гараж ОСОБА_1 щодо земельної ділянки , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:007:0100, власником якої є відповідач ОСОБА_2

З урахуванням предмету доказування у даній справі та необхідності встановлення тих обставин, які потребують спеціальних знань в сфері земельних відносин, для з`ясування яких і призначається судова земельно-технічна експертиза у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив перелік питань, які необхідно поставити на вирішення судової земельно-технічної експертизи. Вказаний перелік питань відповідає вимогам п.6.1. та п.6.1.1. розділу ІI Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 8 жовтня 1998 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що поставлені судом на вирішення експертів питання не встановлять істини по справі, колегія суддів відхиляє, так як визначені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі питання стосуються предмету доказування у даній справі, висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі суд не вказав причин відхилення поставлених на вирішення експертам питань, які містяться в клопотанні про призначення експертизи від 20 травня 2020 року, так як, відхиляючи запропоновані представником позивачки ОСОБА_1 питання, суд першої інстанції вказав, що вони не сприятимуть предметному та об`єктивному розгляду спору по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки запропоновані представником позивачки ОСОБА_1 питання, які він просив поставити на вирішення експертів, не мають відношення до предмету доказування у даній справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, предмет доказування у даній справі та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для призначення у даній справі судової земельно-технічної експертизи на вирішення якої поставив вірні питання, які стосуються з`ясування обставин щодо предмету доказування у даній справі, що потребують спеціальних знань в сфері земельних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року в оскаржуваній частині постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гірченка Олександра Анатолійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гірченка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2020 року.

Головуючий: Судді: