Справа № 373/751/19
Номер провадження 6/373/35/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участю секретаря Литвишко В.М.,

представників боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника стягувача Вак О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяславської міської ради» (боржник), заінтересована особа: ОСОБА_3 (стягувач) про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.07.2020 в справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області, про відшкодування шкоди, -

Начальник КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» Сущук Т.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить розстрочити виконання постанови Київського апеляційного суду по справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області, про відшкодування шкоди, на один рік.

Крім того, просить затвердити графік виконання постанови Київського апеляційного суду по даній справі, а саме: встановити щомісячне часткове погашення боргу у розмірі 23600 гривень 04 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2020 постановою Київського апеляційного суду по вказаній справі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.01.2020 скасовано та прийнято нову постанову, відповідно до якої позов ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області, про відшкодування шкоди задовольнити частково. Стягнуто з КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 246292 гривень та 30000 гривень в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

20.07.2020 Переяслав-Хмельницьким міськрайвідділом ДВС ЦМУЮ (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у даній справі щодо примусового стягнення з КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» на користь ОСОБА_3 246292 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди. Крім того 24.07.2020, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у даній справі щодо примусового стягнення з КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» на користь держави судового збору в розмірі 6908,53 грн. Загальна сума до стягнення 283200,52 грн.

Зазначає, що на даний час КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» не має можливості своєчасно виконати постанову суду в зв`язку з важким фінансовим становищем та відсутністю достатньої суми коштів для сплати відшкодування. Відділом ДВС буде застосовано арешт майна та рахунків підприємства, що призведе до зупинення виплат заробітної плати, сплати податків та інших обов`язкових платежів, а відтак, до банкрутства КП. Вказані обставини є істотними, що ускладнюють негайне виконання постанови про стягнення грошових коштів з КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» на користь держави та ОСОБА_3 .

Відповідно до п.17.2 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (03.10.2017, № 2147-VІІІ) оформлення і видача судових рішень, яким вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про розстрочку виконання судового рішення), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представники заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити, зазначили, що боржник не бажає ухилитися від виконання своїх зобов`язань щодо сплати стягувачу призначених апеляційним судом відшкодування, а навпаки просить забезпечити умови для належного його виконання із дотриманням інтересів усіх отримувачів послуг підприємства. Також вказали, що вина відповідача судом апеляційної інстанції була презюмована, хоча й не мала місця.

Представник стягувача Вак О.В. в суді просила відмовити в задоволенні заяви, вважає заяву про розстрочку виконання судового рішення безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначила, що задоволення заяви становитиме втручання у права стягувача на мирне володіння майном та справедливий суд, а також підстави, зазначені у заяві недостатність коштів в підприємства, не є тією винятковою обставиною, яка передбачає можливість такого втручання.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.01.2020 в справі №373/751/19 відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області, про відшкодування шкоди. Рішення мотивовано насамперед тим, що позивач не довів обставин того, що саме відповідач є заподіювачем шкоди, яка йому спричинена.

01.07.2020 постановою Київського апеляційного суду по вказаній справі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.01.2020 скасовано та прийнято нову постанову, відповідно до якої позов ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області, про відшкодування шкоди задовольнити частково. Стягнуто з КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 246292 гривень та 30000 гривень в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду. Постанова мотивована насамперед тим, що обов`язок доведення відсутності вини у заподіянні шкоди покладається на відповідача, а позивач має довести лише наявність шкоди та її розмір, що незважаючи на роз`яснення судом права на заявлення клопотань про призначення експертиз не було здійснено саме представниками відповідача.

17.07.2020 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом на адресу Переяслав-хмельницького МВ ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) було направлено виконавчий лист про стягнення з КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» на користь держави судового збору в розмірі 6908 грн. 52 коп., на підставі якого 24.07.2020 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в даній справі.

23.07.2020 за заявою представника позивача позивачу ОСОБА_3 було видано виконавчий лист про стягнення шкоди.

До заяви додано копію Виписки з ЄДРЮОФОПГФ щодо КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», копію статуту вказаного КП, копію балансу (звіту про фінансовий стан від 30.06.2020) КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради», копію довідки про поточний стан рахунку підприємства.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спор у. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Оцінюючи ступінь вини відповідача (боржника) у виникненні спору суд враховує, що скасовуючи повністю рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції прийнято нове протилежне рішення із встановленням обставин. При цьому, як вбачається зі змісту постанови апеляційного суду, обставини встановлювались лише на підставі письмових доказів, показань свідків постанова не містить. Висновок про наявність вини обґрунтовано лише тим, що відповідач її не спростував, незважаючи на обов`язок, який визначений у правовому висновку, зазначеному у постанові Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №466/4051/15-ц.

З аналізу постанови апеляційного суду не вбачається встановлення причин пожежі, в результаті якої спричинено шкоди позивачу (стягувачу) чи то перенапруга сталася на ділянці до входу електромережі у житловий будинок, чи у внутрішньо-будинковій електромережі, чи в електромережі у квартирі позивача (стягувача), чи у блоці живлення комп`ютера, де й виникло первинне загоряння.

Постанова апеляційного суду не містить встановлених обставин заподіяння шкоди позивачеві (стягувачу) саме у зв`язку з діями або бездіяльністю відповідача (боржника).

Аналіз ст. 614 ЦК України у контексті приписів ч. 2 ст. 1166 ЦК України дають підстави для висновку, що вина може бути у формі умислу або необережності. При цьому, обов`язок доведення відсутності вини лежить на особі, яка вчинила порушення, а не на будь-якій особі, до якої висунуто позовні вимоги. При цьому, з огляду на природу вини, слід звернути увагу, що це психічне (свідоме) ставлення особи (у даному випадку працівників юридичної особи), до зв`язку між її (їх) діями (бездіяльністю) і протиправними діями власне юридичної особи.

Можна припустити, що підставою для покладення вини у цій справі на відповідача (боржника) стало невиконання ним вимог ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в абз. 1 сторінки 8 постанови апеляційного суду зазначено, що: «Посилання відповідача на відсутність між сторонами договору про надання послуг не звільняє відповідача від відповідальності у разі невиконання ним вимог ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», як і не звільняє споживача від обов`язку оплачувати комунальні послуги, які йому фактично надаються.»

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність встановленої судовим рішенням вини відповідача (боржника) саме у виникненні спору. Вина відповідача (боржника), встановлена судовим рішенням, полягає у невжитті заходів доведення своєї невинуватості в судовому процесі, що й стало причиною ухвалення апеляційним судом постанови про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача (боржника) відшкодування спричиненої шкоди.

З пояснень представників боржника, а також наданих ними доказів вбачається, що, майно КП «УК «ВУЖКГ» Переяславської міської ради» є власністю територіальної громади та перебуває в управлінні органу місцевого самоврядування. Крім того, дане підприємство є єдиним в місті Переяславі, що надає послуги з обслуговування багатоквартирних будинків, що перебувають у власності територіальної громади міста. Також, за фінансовими результатами І півріччя 2020 підприємство є збитковим, збиток складає 107800 грн., на рахунках підприємства на даний час відсутня достатня кількість коштів для погашення суми збитків відповідно до постанови Київського апеляційного суду.

За вищенаведених обставин наявні підстави вважати, що одномоментне стягнення заборгованості підприємства на підставі судового рішення, а також накладення арештів на рахунки та майно підприємства-боржника суттєво вплине на обсяг та якість послуг, що надаються підприємством значній частині мешканців міста Переяслав. Також, це може мати наслідком припинення діяльності підприємства.

Оцінюючи твердження представника стягувача щодо втручання в його права зазначеним розстроченням виконання судового рішення, суд зважає на застосовні Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях підходи до тлумачення відповідних норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

У межах підходів ЄСПЛ до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, це поняття охоплює як існуюче майно, так і активи громадянина, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно можливості ефективного здійснення свого права власності у майбутньому.

Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала підстави вважати що таке буде прийнятим та розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності правомірних очікувань у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Таким чином, правомірні законні очікування - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого.

У зв`язку з цим наявні підстави вважати, що грошові кошти, які підлягають стягненню на користь стягувача є його майном у розумінні статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якою визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, розстрочення зазначених виплат становитиме втручання у зазначене право стягувача.

При цьому, суд застосовує «трискладовий тест» щодо визначення правомірності такого втручання, який запроваджений у практиці ЄСПЛ, зокрема, таке втручання має відбуватись згідно із законом, із легітимною метою, а також воно має бути необхідним у демократичному суспільстві.

Положеннями ст. 435 ЦПК України передбачено право суду за результатами розгляду відповідної заяви розстрочити виконання судового рішення. Отже, законом передбачений такий вид «втручання».

Обставини, зазначені у заяві боржника та встановлені судом щодо істотного ускладнення виконання судового рішення, спрямовані на забезпечення його виконання у повному обсязі та створення умов для уникнення настання негативних наслідків для діяльності підприємства та його споживачів, а також не дають підстав для висновку про створення умов для невиконання судового рішення.

При цьому, розстрочення виконання судового рішення дозволить належним чином підприємству здійснювати свою діяльність та отримувати кошти, необхідні для виконання судового рішення.

Оцінюючи питання наявності справедливого балансу між правами стягувача на своє майно й належне виконання судового рішення та правами підприємства здійснювати свою підприємницьку діяльність, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 4.1 його статуту підприємство створене для забезпечення територіальної громади міста Переяслава в продукції, послугах та ефективного утримання об`єктів житлово-комунального господарства комунальної власності територіальної громади з метою одержання прибутку.

Також п. 4.2 статуту підприємства його головним завданням є забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування та ремонту житлового фонду, його технічного обладнання, забезпечення житлово-комунальних послуг з водо, теплопостачання, водовідведення, зовнішнє освітлення, дотримання санітарного стану прибудинкових територій для створення мешканцям сприятливих умов проживання.

Отже, за обставин різкого впливу на діяльність підприємства існує ризик невиконання ним зазначених завдань, що може спричинити порушення прав мешканців м.Переяслав, які користуються послугами підприємства, у тому числі на повагу до свого житла у контексті його утримання задля забезпечення належних умов проживання.

Щодо обставин можливого знецінення коштів, які має отримувати стягувач, суд зазначає, що відповідно до п. 24 постанови ВП Верховного Суду від 16.05.2018 № 686/21962/15-ц, приписи розділу І книги 5 ЦК України (у т.ч. ст.625 ЦК України) поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), що передбачає відповідний компенсаторний механізм, право застосування якого належить стягувачу. У пункті 25 цієї постанови зазначено, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Зважаючи на вищенаведене аргументи представників стягувача, викладені у письмовій заяві та у судовому засіданні, із посиланням на практику ЄСПЛ, рішення Конституційного та Верховного Судів України, Верховного Суду, не є релевантними обставинам, які розглядаються, оскільки стосуються обставин невиконання судових рішень або вирішення питань відстрочки їх виконання.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що розстрочення виконання судового рішення у межах, визначених законом, не порушуватиме гарантованих прав стягувача.

Отже, суд вважає, що вказані обставини є такими, що істотно ускладнюють виконання постанови Київського апеляційного суду, а тому заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в частині розстрочення на один рік виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.07.2020 у вказаній справі в частині стягнення відшкодування шкоди шляхом щомісячного стягнення частини основного боргу на загальну суму 276292 (двісті сімдесят шість тисяч двісті дев`яності дві) грн. З огляду на те, що граничний строк розстрочення виконання зазначеного судового рішення є 01.07.2021, суд доходить висновку про належний та достатній розмір частки для щомісячного стягнення в рахунок його виконання - 1/8.

Вимога про затвердженню графіку виконання постанови Київського апеляційного суду по даній справі, а саме: встановлення щомісячного часткового погашення боргу у розмірі 23600 гривень 04 коп. задоволенню не підлягає, оскільки розрахунок сум стягнення із врахуванням інших обставин виконавчого провадження здійснюватиметься виконавцем.

Крім того, суд вбачає безпідставним розстрочення виконання судового рішення у частині стягнення судового збору, оскільки це стягнення здійснюється в іншому виконавчому провадженні на користь держави та не є відшкодуванням заподіяної шкоди. При цьому, до цього стягнення не застосовні положення щодо визначення ступеня вини відповідача (боржника) у виникненні спору, з огляду на те, що питання розстрочення судових витрат врегульовано приписами ст. 136 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.435 ЦПК України п.17.2 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (03.10.2017, № 2147-VІІІ),

постановив:

Заяву Комунального підприємства «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяславської міської ради, заінтересована особа: ОСОБА_3 про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.07.2020 в справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Розстрочити на один рік виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.07.2020 в справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Управляюча компанія «Виробниче управління житлово-комунального господарства» Переяслав-Хмельницької міської ради», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», Переяслав-Хмельницький районний сектор ГУ ДСНС України у Київській області про відшкодування шкоди у частині стягнення відшкодування шкоди шляхом щомісячного стягнення 1/8 основного боргу на загальну суму 276292 (двісті сімдесят шість тисяч двісті дев`яності дві) грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.10.2020.

Суддя: Д. В. Свояк