07 жовтня 2020 року Справа № 638/3792/20
Провадження № 2/638/3000/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

при секретарі судових засідань Бондаренко А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шимко Федора Анатолійовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває вищевказана справа.

17.06.2020 через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі, мотивовано тим, що до моменту розірвання шлюбу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір про поділ спільного майна подружжя від 27.10.2016, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою Оксаною Вікторівною за реєстраційним № 2443, надалі за текстом іменується «Договір про поділ майна», яким, встановлено:

п. 2: перелік майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу за цим Договором є вичерпним. Сторони спільно стверджують, що інше майно, що було набуте ними у шлюбі і становило спільну сумісну власність було відчужено ними за взаємною згодою до укладання цього договору, а грошові кошти отримані в результаті такого відчуження були витрачені на потреби та інтереси сім*ї;

п. 5: за взаємною домовленістю досягнутою Сторонами за даним Договором у особисту приватну власність ОСОБА_1 (Сторони 2) переходить автомобіль марки HONDA, моделі CIVIC 2006 року, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

п.6: за взаємною домовленістю Сторін, враховуючи неподільність автомобілів, як об`єктів поділу та різниці у їх вартості, Стороні 2, у якості компенсації різниці у вартості автомобілів, також переходять грошові кошти сумі 1539000 грн., що отримані Стороною 2 до підписання цього Договору. Підписанням цього Договору, Сторона 2 підтверджує, що грошові кошти у визначеній цим пунктом сумі отримані Стороною 2 до моменту підписання цього Договору у повному обсязі. Претензій з приводу повноти та строків передачі ОСОБА_4 коштів Сторона 2 до Сторони 1 не має.

п. 9: Сторона 2 стверджує, що при поділі майна згідно з цим Договором її інтереси належним чином враховані, жодних заперечень щодо поділу майна та майнових претензій до Сторони 1 з приводу майна, поділ якого визначено за цим Договором Сторона 2 немає.

п. 10: сторони спільно стверджують, що вважають встановлений цим Договором поділ майна справедливим, при поділі вказаного майна рівною мірою враховані інтереси обох Сторін, а також підтверджують, що жодна з них не поставлена даним договором у невигідне матеріальне становище.

п. 11: ми, Сторони, підтверджуємо, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення, умови договору, його природу і правові наслідки, бажаємо настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором, а також свідчимо, що договором визначені всі істотні умови, про що свідчать наші особисті підписи на договорі.

Отже, з викладених положень Договору про поділ майна, а також фактичних обставин справи, доцільно зробити наступні висновки: Договір про поділ майна в судовому порядку не оскаржувався та не є предметом позову у цій справі; підписанням Договору про поділ майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтвердили факт поділу спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу; на момент звернення ОСОБА_1 до суду відсутнє майно, яке може перебувати у спільній сумісній власності, у зв`язку з його поділом на підставі відповідного правочину.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання про закриття провадження в справі підтримав, просив його задовольнити.

Позивач заперечувала проти клопотання представника відповідача, мотивуючи тим, що в момент укладання вказаного договору, вона з відповідачем не проживала, процес розірвання відносин був тяжкий і їй хотілося, що все це скоріше закінчилося, в момент підписання договору, вона перебувала в стані, в якому не зовсім розуміла, що відбувається, вказувала, що відповідач не передавав їй ніяких грошей у відповідності до цього договору і тому вона була змушена звернутися до відділу поліції, які в свою чергу внесли відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України, додала, що відповідач приховува від сім`ї свої доходи і те, що в період шлюбу було придбано майно, а саме: квартири та машино-місця.

Суд вислухавши клопотання представника відповідача, думку позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як встановлено судом, що 27.10.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про поділ спільного майна подружжя. У відповідності до п. 2 вказаного договору: «Перелік майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу за цим Договором є вичерпним. Сторони спільно стверджують, що інше майно, що було набуте ними у шлюбі і становило спільну сумісну власність було відчужено ними за взаємною згодою до укладання цього договору, а грошові кошти отримані в результаті такого відчуження були витрачені на потреби та інтереси сім*ї», договір ніким на даний час не оскаржується.

Відповідно до копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Не погоджуючись з рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2017, ОСОБА_1 його було оскаржено до апеляційного суду Харківської області, ухвалою якого від 23.05.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 залишено без змін, хоча в судовому засідання позивач стверджувала, що хотіла скоріше розірвати відносини з відповідачем по даній справі.

16.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- здійснити поділ заробітної плати відповідача ОСОБА_3 , розмір якої становить 25 085 713 грн., 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 4 машино-місць що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами:, АДРЕСА_3 , набутих ним за період шлюбу з ОСОБА_1 , що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_3 , у рівних частках кожному, визначивши право приватної власності позивача на 1/2 частину вказаної заробітної плати, що складає 12 542 856 грн., 1/2 частину 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 1/2 частину 4 машино - місць, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами:, АДРЕСА_3 ,:

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину заробітної плати, розмір якої складає 12 542 856 грн., 1/2 частину 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , 1/2 частину 4 машино-місць що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами:, АДРЕСА_4 (номер 132), АДРЕСА_5 , набутих відповідачем - ОСОБА_3 , за період шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

- стягнути з відповідача - 1/2 частину заробітної плати, що складає 12 542 856 грн., 1/2 частину 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 1/2 частину 4 машино-місць, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_4 (номер 132), АДРЕСА_5 , набутих відповідачем за період шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, на користь позивача - ОСОБА_1 .

05.06.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками та відомостями про направлення на адресу позивача відзиву разом з додатками, позивач в судовому засіданні не заперечувала, що отримала відзив з додатками.

В додатку до відзиву на позовну заяву подано:

-копію договору купівлі - продажу трикімнатної квартири номер АДРЕСА_6 від 15.09.2017 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору купівлі - продажу трикімнатної квартири номер АДРЕСА_7 від 28.02.2019 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на трикімнатної квартири номер АДРЕСА_7 від 16.08.2019 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору купівлі - продажу трикімнатної квартири номер АДРЕСА_8 від 15.04.2019 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору купівлі - продажу машиномісця АДРЕСА_9 від 19.09.2018 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору купівлі - продажу машиномісця АДРЕСА_10 від 20.07.2018 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

-копію договору купівлі - продажу машиномісця АДРЕСА_11 від 20.07.2017 з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто весь вищенаведений перелік нерухомості було куплено після розірвання шлюбу.

Що стосується позовних вимог в частини машиномісця АДРЕСА_12 , то у відповідно до копії договору купівлі - продажу машиномісця АДРЕСА_12 від 15.09.2016 та копієї витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, у відповідності до якого, ОСОБА_3 передав у приватну власність машиномісце ОСОБА_5 , але у відповідності до договору про поділ спільного майна подружжя від 27.10.2016, п. 2 вказаного договору: «Перелік майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу за цим Договором є вичерпним. Сторони спільно стверджують, що інше майно, що було набуте ними у шлюбі і становило спільну сумісну власність було відчужено ними за взаємною згодою до укладання цього договору, а грошові кошти отримані в результаті такого відчуження були витрачені на потреби та інтереси сім*ї», договір купівлі-продажу ніким на даний час не оскаржувався.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.05.2020 у справі №686/20582/19.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, про часткове задоволення клопотання представника відповідача та закрити провадження в частині позовних вимог про здійснення поділу, визнання права власності та стягнення на об`єкти нерухомості, а саме: 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 4 машино-місць що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами:, АДРЕСА_4 (номер 132), АДРЕСА_5 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Що стосується вимог про здійснення поділу, визнання права власності та стягнення заробітної плати відповідача, суд відмовляє в закритті провадження в цій частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 222, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шимко Федора Анатолійовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про здійснення поділу, визнання права власності та стягнення на об`єкти нерухомості, а саме: 3 трьохкімнатних квартир, що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; 4 машино-місць що знаходяться у м. Харкові за наступними адресами:, АДРЕСА_13 (номер 130), АДРЕСА_14 (номер 132), АДРЕСА_5 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В задоволенні іншої частини клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шимко Федора Анатолійовича відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.М. Цвіра