Провадження №2/235/1537/20
Справа №235/4135/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Комарової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровську цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Покровської міської ради про визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що з 1991 року значяться зареєстрованими та проживають в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Покровської міської ради від 22.06.2016 року змінено договір найму житлового приміщення - зазначеної квартири в частині зміни основного наймача з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 . З метою використання свого права на приватизацію вони звернулись до Покровської міської ради з відповідною заявою .

13.12.2019 року їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було повідомлено про неможливість здійснити приватизацію у зв`язку з відсутністю поданого неповного пакета документів, зокрема копії ордеру про надання жилої площі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представником відповідача Покровської міської ради надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до Покровської міської ради 13.12.2019 року надійшло звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте не наданий повний пакет документів, зокрема копія ордеру на вищезазначену квартиру. По вказаній причині позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у праві на приватизацію житла. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність ( а. с. 25,26, 36).

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Покровської міської ради за № 236 від 22.09.2016 року змінено договір найму жилого приміщення- квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в частині зазначення основного наймача: переоформлено особистий рахунок на підставі ст. ст. 61,63,64,65, 103,106 ЖК Української РСР з ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 і зняттям її з реєстрації 22.07.2016 року, за взаємною згодою з донькою ОСОБА_2 ( а. с. 16).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, в реєстрах відсутня будь-яка інформація щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як власників будь-якого нерухомого майна ( а. с. 17,18).

Згідно довідки ЦНАП м. Покровська № 08-18/7379 від 27.05.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими : ОСОБА_2 з 13.11.1991 року та ОСОБА_1 - з 05.04.1991 року ( а.с. 13).

Згідно листа Покровської міської ради за № 02-06/21687 від 13.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні приватизації житлового приміщення - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку поданням неповного пакету документів- відсутністю копію ордеру на зазначене житло ( а.с. 21).

В даному випадку лист-відповідь за № 02-06/21687 від 13.12.2019 року суд розцінює як відмову позивачці ОСОБА_1 у праві на приватизацію квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадянини України мають право на приватизацію державного житлового фонду.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» ( далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян ( далі Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404.

Відповідно до ст. 1 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду ( далі-приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири

багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Частиною 2 ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначений перелік є вичерпним.

Відповідно до ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону № 2482-XII передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

У рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 дано тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла,меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Відповідно до ст. 8 Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

У ст. 8 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду також визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація:

здійснення приватизації уповноваженими на це органами;

згода всіх повнолітніх членів сім`ї;

постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку;

згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Законом України « Про приватизацію житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд.

Відповідно до ст. 60 Закону « Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Тобто право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить нормам чинного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні позивачі проживають у спірному житлі з 1991 року, в подальшому було здійснено зміна договору найму житлового приміщення та переоформлення особистого рахунку. Відповідачем не спростовано факту вселення по-змивачів до спірної квартири, не ухвалено вмотивованого рішення про відмову у визнанні позивача ОСОБА_1 наймачем спірної квартири, тому відповідач не мав законних підстав відмовляти позивачці ОСОБА_1 у приватизації квартири у зв`язку з відсутністю ордера на жиле приміщення з наданням виписки з рішення виконкому про зміну договору найму жилого приміщення.

За таких обставин , суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача в оформленні приватизації квартири позивачкою ОСОБА_1 порушує її право на отримання житла у власність.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачами заявляються вимоги про визнання права на приватизацію та зобов`язання відповідача провести дії по приватизації квартири за відсутності ордера на квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З системного аналізу норм Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів.

Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16ц.

Позовні вимоги в частині визнання права на приватизацію квартири задоволенню не підлягають, оскільки суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права.

Що стосується позовних вимог , заявлених ОСОБА_2 , то суду не було надано жодного доказу на підтвердження того факту, що остання зверталась до відповідача із заявою про приватизацію житла і їй було відмовлено. Лист-відмова за № 02-06/21687 від 13.12.2019 року, що надана до матеріалів справи, адресована лише на ім`я ОСОБА_1 .

Тому, в даному випадку позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю порушення її цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 0-1.03.2013 року « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до ст.ст. 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки листом № 02-06/21687 від 13.12..2019 року Покровська міська рада відмовила позивачці ОСОБА_1 у її праві на приватизацію, даний спір вирішується в загальному цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких підстав, з врахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, , суд вважає за можливим зазначити в резолютивній частині рішення про зобов`язання відповідача провести відповідні дії по приватизації у відповідності до Наказу МЖКГ України за № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордеру на жиле приміщення ( при наявності витягу з рішення Покровської міської ради від 22.09.2016 року за № 236 про зміну договору найму жилого приміщення)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. 9 ЖК України, Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим у МЮ України 29.01.2010 року за № 109/17404,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Покровської міської ради про визнання права на приватизацію, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Покровську міську раду Донецької області провести дії по приватизації квартири, зо розташована за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 відповідно до Наказу МЖКГ України за № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будників), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» за відсутності ордеру на жиле приміщення ( при наявності витягу з рішення Покровської міської ради від 22.09.2016 року за № 236 про зміну договору найму жилого приміщення)

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Покровська міська рада, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11,

Код ЄРДПОУ 04052933.

Суддя: