ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7603/20 Справа № 182/1669/20 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді:Бондар Я.М.,

суддів:Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи,в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року, винесену суддеюКобеляцькою-Шаховал І.О. в м.Нікополі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту ухвали відсутні в матеріалах справи), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою.

Одночасно з позовною заявою, до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області було подано заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що відповідно до правовстановлюючих документів за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана за час перебування у шлюбі. Позивачу стало відомо, що відповідач збирається відчужити зазначену квартиру невідомій особі, а тому існує реальна небезпека того, що відповідач знаючи про наявність щодо нього майнового спору може відчужити квартиру.

У разі відчуження квартири відповідачем до іншої особи це призведе до неможливості виконання судового рішення, а тому позивач та його представник вважають, що необхідно застосувати заходи, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, який діє в інтересах ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою, задоволена

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2001 року за №159456 Нікопольська філія ТБ «Українська».

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодною з постановленим судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, яка прийнята з порушенням норм процесуального права, ставить питання про її скасування в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що позивачем не надано суду доказів, що вона має намір не виконувати рішення суду, як і не надано доказів, що позивач має право на належну їй спірну квартиру. Відповідач вважає висновок суду про наявність підстав у обранні такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно безпідставним, оскільки судом не було враховано інтереси відповідача, а обраний судом вид забезпечення позову є не співмірним заявленим позивачем вимогам. Вказує, що, оскільки вжиті судом заходи забезпечення позову у виді накладення арешт на квартиру прийняті судом без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи, при постановленні ухвали були допущені порушення норм діючого процесуального законодавства, ухвала суду в частині накладеного арешту на нерухоме майно відповідача підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_3 , просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та представника відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що вимоги ОСОБА_1 носять майновий характер і стосуються майна, що є предметом поділу як майна подружжя, придбаного в період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Між сторонами існує спір з приводу поділу майна подружжя, вирішення якого передано до суду.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком місцевого суду та частково погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Колегія суддів, враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням квартири АДРЕСА_1 на користь третіх осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити застосовані судом першої інстанції засоби забезпечення позову, а саме у вигляді накладення арешту на нерухоме майно на заборону відчуження спірного майна на користь третіх осіб, цим створиться неможливість відчуження спільного майна, проте це не обмежить власника у користуванні своїм майном.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні в частині обраного судом способу забезпечення позову ОСОБА_1 у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно на такій спосіб забезпечення позову, як заборону відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2020 року про забезпечення позову змінити в частині обраного судом способу забезпечення позову у виді накладеного арештуна квартиру АДРЕСА_1 на інший спосіб забезпечення позову у виді заборони відчуження спірної квартири.

Заборонити ОСОБА_2 відчуження квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2001 року за №159456 Нікопольська філія ТБ «Українська» до набрання законної сили рішення по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: