ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5572/20 Справа № 182/4396/19 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря ЗаворотногоК.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа Виконавчий комітет Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що її донька ОСОБА_3 з 08 квітня 2011 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 . Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_4 . Позивач вказує, що є бабусею малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 17 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 . З лютого 2012 року батьки дитини мешкають окремо від свого сина ОСОБА_4 , не цікавляться його життям, розвитком, станом здоров`я, не утримують його матеріально не займаються розвитком та вихованням, проживають окремо. Починаючи з лютого 2012 року дитина проживає разом з нею та вона займається його вихованням та утриманням. Вважає, що відповідачі самоусунулися від виховання та утримання свого сина ОСОБА_4 , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити її опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позбавлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Приморськ, Запорізької області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку починаючи 27 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку починаючи 27 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1152 грн. 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1152 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 04 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи з 08 квітня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 10).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року у справі №0426/12941/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб, зареєстрований 08 квітня 2011 року по актовому запису №97 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_3 ), від якого залишився неповнолітній син, розірвано. Після розірвання шлюбу чоловікові залишено прізвище - ОСОБА_1 , дружині- ОСОБА_3 (т.1 а.с.12).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року у справі №182/1593/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Приморськ, Запорізької області , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Приморськ Запорізької області , на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. (т.1 а.с. 13, 14).

Судом встановлено, що батьки дитини, не приймають участь у виховані сина, матеріально дитину не забезпечують, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, ухиляються від своїх законних обов`язків по вихованню дитини.

Вихованням малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матеріальним забезпеченням займається бабуся - ОСОБА_2 , з якою дитина проживає.

У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 15 січня 2020 року №34 наданому органом опіки та піклування Нікопольської міської ради зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у родині баби ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідомо, без будь-яких наявних причин нехтують своїми батьківськими обов`язками, а саме: поведінка матері та батька перетворює дитину у свідка їх аморальних вчинків, оскільки дитина мимоволі вбирає в себе нездорову сімейну атмосферу, від чого страждає морально і фізично, тобто складається ситуація коли дитина, її життя, здоров`я, виховання знаходяться в небезпеці. Орган піки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав громадян України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 123, 124).

З характеристики ОСОБА_4 , учня 2 класу КЗ "НСЗШ 316", наданої директором школи вбачається, що батьки дитини розлучені. Батько дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_1 з сім`єю не проживає. Жодного разу в школі не з`являвся. Мати ОСОБА_3 тричі з`являлася в школі на підготовчому етапі до 1 класу. Вихованням сина не займається. Не приділяє увагу і турботу щодо розумового розвитку дитини. ОСОБА_4 проживає у родині, яка складається з бабусі - ОСОБА_2 та дідуся - ОСОБА_8 . Бабусею та дідусем створені умови для повноцінного розвитку та навчання дитини ОСОБА_4 . Вони регулярно відвідують батьківські збори, підтримують постійний зв`язок зі школою, контролюють успіхи в навчанні. Фізично та психологічно насилля до дитини в сім`ї не виявлено (т.1 а.с. 31).

За інформацією служби у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 був запрошений до служби. В бесіді пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році його дружина забрала дитину і переїхала до м. Нікополь. З 2013 року вони офіційно розлучені. До вересня 2019 року він сплачував аліменти. На теперішній час колишня дружина відмовилася від аліментів. Йому відомо що на розгляді у Павлоградському міськрайонному суді перебуває цивільна справа про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Участі у вихованні дитини він не приймає, матеріально сина не утримує, з дитиною не спілкується, життям та здоров`ям не цікавиться. З позбавленням батьківських прав він згоден і оскаржувати рішення суду не буде (т.1 а.с. 108).

За інформацією Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_9 та разом виховують сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Мати не проживає разом та не спілкується зі своїм старшим сином ОСОБА_4 (т.1 а.с. 120).

ОСОБА_3 надала до органу опіки та піклування нотаріально посвідчену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 (т.1 а.с.16).

Відповідно до акту від 04 березня 2019 року, засвідченого головою квартального комітету № 32 Кошелєвою В.М. за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2012 року фактично проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2017 року ОСОБА_3 за даною адресою не проживає, де проживає невідомо, вихованням дитини ОСОБА_4 мати не займається. Дитина знаходиться на вихованні і забезпеченні бабусі ОСОБА_2 (т.1 а.с. 25, 26).

З акту обстеження умов проживання від 16 грулня 2019 року складеного спеціалістом служби у справах дітей Нікопольської міської ради за адресою : АДРЕСА_1 вбачається, що встановлено задовільні умови проживання та задовільні умови для виховання та розвитку дитини (т.1 а.с. 112).

За поданням служби у справах дітей Нікопольської міської ради про можливість ОСОБА_2 бути опікуном. Служба у справах дітей вважає можливим призначити ОСОБА_2 опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т.1 а.с. 126).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався на їх законність та обґрунтованість, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Перелік підстав, з яких батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, передбачений ст.164 СК України, є вичерпним. Кожна з них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 просила суд позбавити відповідачів - батьків дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити її опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2017 року у справі №182/1593/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Приморськ, Запорізької Області , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Приморськ Запорізької області , на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. (т.1 а.с. 13,14).

З довідки №34/38551 від 27 березня 2020 року, виданої начальником Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що станом на 27 березня 2020 року виконавчий лист №182/1593/17 від 10 травня 2017 року, виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на виконанні у відділ не перебуває (т.1 а.с.173).

З наданих копії матеріалів виконавчого провадження №53930462 з примусового виконання виконавчого лист №182/1593/17 від 10 травня 2017 року, виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 11 квітня 2019 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачу вказаний виконавчий лист було повернуто на підставі письмової заяви ОСОБА_3 від 27 березня 2019 року. Заборгованість з виплати аліментів станом на 11 квітня 2019 року відсутня (т.2 а.с.18, 19).

У судовому засіданні в апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначав, що він не спілкувався з дитиною тривалий час через неприязні стосунки з бабусею дитини - ОСОБА_2 , з якою на теперішній час проживає дитина. ОСОБА_1 зазначив, що бажає належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, спілкуватися з сином та піклуватися про нього.

Слід зазначити, суду не було надано належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідача ОСОБА_1 та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, до батька дитини раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, що могло б бути підставою для позбавлення його батьківських прав, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Стосовно позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити ОСОБА_3 до суду першої інстанції надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечувала (а.с.139).

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду у даній справі про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з неї аліментів не оскаржувала.

Отже, не встановлено підстав для скасування рішення суду в частині позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було припинено та постановою державного виконавця від 11 квітня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу виконавчий лист було повернуто на підставі письмової заяви стягувача ОСОБА_3 від 27 березня 2019 року. У вказаній постанові вказано, що заборгованість з виплати аліментів станом на 11 квітня 2019 року відсутня.

Враховуючи конкретні обставини справи, та те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, колегія суддів дійшла висновку про те, що доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх батьківських обов"язків, наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду не надано.

У справі встановлено, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із бабою ОСОБА_2 , яка піклується про дитину, утримує дитину матеріально, що сторонами не заперечувалося.

Таким чином, оскільки відсутні підстави скасування рішення суду в частині позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів на утримання дитини на користь того з батьків, який позбавлений батьківських прав відносно дитини законом не передбачено, а також встановлено, що дитина проживає разом із бабою - ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні, тому рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає залишенню без змін.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року скасувати в частині позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у вказаній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та стягнення аліментів - скасувати в частині позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення ОСОБА_2 опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 1152 грн. 60 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді