Провадження № 2/752/2452/20
У Х В А Л А

09.09.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Медведєвої К.І.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення доказів та клопотання про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного університету телекомунікацій, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Державного Університету телекомунікацій про визнання її звільнення з посади професора кафедри української мови Навчально-наукового інституту гуманітарних та природничих дисциплін Державного університету телекомунікацій з 27.06.2019 р. незаконним, поновлення на посаді з моменту звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, заподіяної незаконним звільненням.

В ході підготовчого судового засідання представником позивача подана заява, яка підтримана позивачем, про забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК України, відповідно до якої остання просить витребувати від відповідача наступні документи: копію наказу Київського інституту зв`язку від 02.10.2001 р. «Про прийняття на посаду начальника навчального відділу ОСОБА_1 »; копію наказу № 26-кс від 02.02.2015 р. про прийом на роботу, копію заяви ОСОБА_1 на переведення з посади директора Навчально-наукового інституту післядипломної освіти на посаду професора кафедри української мови - травень 2018 р.; копію наказу № 113-к від 24.06.2019 р. про звільнення ОСОБА_1 ; копію наказу № 128-кс від 29.05.2018 р. про переведення ОСОБА_1 ; копію особової картки працівника форми №П-2; відомості про оплату за листком непрацездатності № 347418.

Крім того, представник позивача заявила клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме трудового контракту, на який відповідач посилається, однак сторона позивача заперечує його наявність.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів, оскільки відсутні підстави, визначені законом для їх забезпечення, а також просив відмовити у клопотанні про витребування доказів, оскільки позивачем не надано підтвердження, що вона не могла отримати самостійно докази, що витребовуються.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення доказів та клопотання про витребування доказів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу положень ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

В силу положень ст.117 ЦПК України заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності їх забезпечення.

Заява про забезпечення доказів, подана позивачем, не містить такого обґрунтування, в ній не зазначено обставини, які свідчать, що докази, які просить забезпечити позивач, шляхом їх витребування, можуть бути втрачені або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З огляду на викладене, судом при розгляді заяви про забезпечення доказів, не встановлено обставин, визначених законом, для їх забезпечення.

Крім того, позивач, заявляючи клопотання про витребування письмових доказів не надає підтвердження про те, що у сторони існують складнощі в їх отриманні, тобто, що позивач або її представник звертались з відповідними запитами про отримання письмових доказів, однак у їх наданні стороні було відмовлено.

Фактично, позивач покладає обов`язок по збиранню доказів на суд, що є порушенням принципу диспозитивності судового процесу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає визначених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів та клопотання позивача про витребування доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76, 77, 84, 116 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного університету телекомунікацій, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

У задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у справі за ОСОБА_1 до Державного університету телекомунікацій, третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала може бути оскарження в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: