КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 365/898/15-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Хижний Р.В.

06 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Загорського Юрія Юрійовича,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанови про арешт коштів боржника від 02.04.2020 ВП №53245194 та від 02.04.2020 ВП №53250613; зобов`язати державного виконавця Броварського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Загорського Ю.Ю. скасувати накладений зазначеними постановами арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що відсутні докази на підтвердження наявності у заявника ще роботи та додаткового заробітку. Зазначає на наявність законодавчої заборони на накладення арешту на зарплатну картку.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10916/2020
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично не сплачує аліменти, жодних дій для погашення заборгованості не вживає, хоча має таку можливість. Чинне законодавство не містить заборони щодо накладення арешту на зарплатний рахунок боржника у випадку наявності у нього заборгованості із сплати аліментів. Суд не розглядає заробітну плату, отриману боржником за місцем роботи в ДПТНЗ «Броварський професійний ліцей», як єдине джерело засобів його існування, а тому не вбачає підстав для зняття арешту із зарплатного рахунку боржника.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що на примусовому виконанні Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження:

по виконанню виконавчого листа виданого Згурівським районним судом Київської області 01.02.2017 у справі № 365/832/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмір 900,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2016 і до досягнення дитиною повнолітня, по виконанню виконавчого листа виданого Згурівським районним судом Київської області 05.09.2016 у справі № 365/492/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_4 у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття,

по виконанню виконавчого листа виданого Згурівським районним судом Київської області 04.05.2016 у справі № 365/898/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 аліменти під час її вагітності у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28.10.2015.

ОСОБА_1 станом на 01.03.2020 має заборгованість із сплати аліментів на дочку ОСОБА_4 в розмірі 69 049,28 грн. відповідно до копії розрахунку заборгованості (а. с. 32).

ОСОБА_1 станом на 17.03.2020 має заборгованість із сплати аліментів на дружину ОСОБА_2 в розмірі 74 121,09 грн. відповідно до копії розрахунку заборгованості (а. с. 32).

02.04.2020 державним виконавцем Відділу Загорським Ю.Ю. у виконавчому провадженні ВП № 53245194 з виконання виконавчого листа виданого у справі № 365/492/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_4 , винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 69 049,28 грн. (а. с. 10-11).

02.04.2020 державним виконавцем Відділу Загорським Ю.Ю. у виконавчому провадженні ВП № 53250613 з виконання виконавчого листа виданого у справі 365/898/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 під час її вагітності, винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 74121,09 грн. (а. с. 12-13).

ОСОБА_1 працює в ДПТНЗ «Броварський професійний ліцей» Київської області з 27.01.2020 року (наказ № 3к/тр від 23.01.2020) на посаді майстра виробничого навчання (а. с. 14).

На ім`я ОСОБА_1 ДПТНЗ «Броварський професійний ліцей» відкрито зарплатний проект в АТ КБ «ПриватБанк»: IBAN НОМЕР_1 , зарплатна картка для виплат № НОМЕР_2 (а. с. 15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та мають пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а. с. 16-17).

На звернення ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Київ), йому роз`яснено, що згідно постанови про накладення арешту на кошти боржника державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 , тобто державним виконавцем не накладався арешт на кошти, звернення на які заборонено. Також боржнику роз`яснено підстави для скасування арешту та можливість оскарження постанови про накладення арешту до суду (а. с. 18-21).

ОСОБА_1 зазначив, що арешт було накладено на кошти боржника, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк», картка № НОМЕР_2 , і які є заробітною платою боржника. В порушення вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець за місцем роботи боржника постанову про стягнення коштів не направив. ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту із зарплатного рахунку, при цьому надавши документи про своє працевлаштування. 18.05.2020 року боржник отримав відповідь від державного виконавця про відмову у знятті арешту з карткового рахунку, на який йому перераховують заробітну плату. Боржник звертає увагу на те, що на його утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Через накладений арешт ОСОБА_1 не має можливості розпорядитись своєю заробітною платою. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідною скаргою.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом (ч. 10 ст. 56 даного Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй може звернутися до суду з вимогами про зняття з нього арешту.

Матеріали справи свідчать, що 02.04.2020 державним виконавцем Відділу Загорським Ю.Ю. у виконавчому провадженні ВП № 53245194 з виконання виконавчого листа виданого у справі № 365/492/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_4 , винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 69 049,28 грн. (а. с. 10-11).

02.04.2020 державним виконавцем Відділу Загорським Ю.Ю. у виконавчому провадженні ВП № 53250613 з виконання виконавчого листа виданого у справі 365/898/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 під час її вагітності, винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 74 121,09 грн. (а. с. 12-13).

ОСОБА_8 зазначає, що державним виконавцем накладено арешт на зарплатну картку, що заборонено на законодавчому рівні.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження»

Стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Таким чином, на законодавчому рівні не встановлено заборони чи будь-якого обмеження щодо накладення арешту на заробітну картку боржника.

Встановлено, що ОСОБА_8 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За наведеного доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для винесення державним виконавцем постанов про накладення арешту не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги правильними.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06.10.2020.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова