Справа № 346/4294/19
Провадження № 22-ц/4808/822/20
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Калинюка О.П. 21 лютого 2020 року в м. Коломия,

в с т а н о в и в:

10.09.2019 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.11.2013 року шлюб між ними розірвано. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Зазначила, що син часто хворіє простудними захворюваннями з рецидивуючими перебігами, є алергіком, перебуває на «Д» обліку з діагнозами: хронічний холецистохолангіт, дискінезія жовчовивідних шляхів, хронічний компенсований тонзиліт, алергодерматоз, синдром нав`язливих рухів. На лікування дитини необхідні значні кошти, які вона несе самостійно. Також дитина займається у секції боксу, у зв`язку з чим вона несе витрати на спортивні товари, оплату даних спортивних занять, оплату проїздів на навчально-тренувальні збори. Крім того, вона несе витрати на придбання шкільного одягу, шкільного приладдя, потреб класу та інші витрати, які підтверджуються відповідними чеками та квитанціями. Загальна сума додаткових витрат на утримання сина становить 33 840,79 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не бажає примати участь у додаткових витратах на утримання сина, хоча має таку можливість, просила стягнути з нього половину вказаних витрат, а саме 16 920,40 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16 920,40 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач понесла додаткові витрати на сина на загальну суму 33 840,79 грн. Тому, враховуючи, що відповідач зобов`язаний утримувати сина на рівні з позивачем, з нього слід стягнути половину вказаних додаткових витрат в розмірі 16 920,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3678 Коломийської дитячої лікарні про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні з 28.10.2017 року по 02.11.2017 року та копію довідки Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні з 08.11.2017 року по 20.11.2017 року, оскільки вони видані у 2017 році і курс лікування та придбані препарати, призначені згідно цих документів, були додані позивачем до позовної заяви про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини у справі №346/5906/17. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.07.2018 року у цій справі з нього вже стягнуті додаткові витрати на утримання сина в розмірі 10 344,30 грн.

Також апелянт вважає неналежними докази понесення позивачем витрат на проїзд дитини до смт. Ворохта (на тренувальні збори), оскільки в довідці навчального відділу молоді та спорту Коломийської міської ради від 28.09.2018 року №263/01-19 вказано, що ОСОБА_5 брав участь у навчально-тренувальних зборах з боксу з 10 по 14.09.2018 року, проте у наданих позивачем чеках на проїзд, дати проїзду вказані 17.06.2018 року, 19.06.2018 року та 29.06.2019 року. Крім того, дані витрати не є додатковими в розумінні статті 185 СК України.

На думку апелянта, суд безпідставно взяв до уваги і надані позивачем товарні чеки на одяг, взуття, канцтовари, оскільки такі не містять ідентифікуючих ознак, а тому не є належними доказами.

Також судом не враховано, що витрати на святкування дня народження дитини не відносяться до витрат, які викликані особливими обставинами, та належать до звичайних побутових потреб, на які він згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2017 року щомісячно сплачує аліменти в розмірі 1 500 грн.

Щодо витрат на придбання медпрепаратів на суму 14 568,84 грн., то такі не підтверджені належними доказами. Позивачем не надано історії хвороби, медичної картки амбулаторного чи стаціонарного хворого та рецептів, які б належним чином підтверджували позовні вимоги, а долучені нею чеки з різних аптек не мають нічого спільного з препаратами, зазначеними у виписках з медичних карток стаціонарного хворого. Крім того, чеки з аптек не тільки за період 2018 року, але й за 2017 рік. Більше того, на багатьох чеках не зрозуміло які саме медикаменти було придбано, а деякі придбані медикаменти протипоказані дітям до 12 років.

Судом також не взято до уваги, що на сьогоднішній день він не працевлаштований, являється інвалідом третьої групи та потребує постійного лікування, у другому шлюбі має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, його сім`я є малозабезпеченою. Попри це він належним чином виконує свій батьківський обов`язок, передбачений статтею 180 СК України, та сплачує аліменти на утримання сина і бажає приймати участь у вихованні дитини.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Позивач ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила. Зазначила, що такі доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечила з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 02.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.11.2013 року розірвано (а.с. 9-10 в т. 1).

В даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.12.2008 року (а.с. 8 в т. 1).

Дитина проживає з матір`ю, що сторонами не заперечується та підтверджується довідкою ТОВ «Коломия 911» №275 від 22.08.2019 року (а.с. 11 в т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради №38 від 28.02.2017 року відповідачу для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 встановлено відповідні дні та години (а.с. 15 в т. 1).

Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що батьки беруть однакову участь у додаткових витратах на дитину і відповідно до ст. 185 СК України вони можуть покриватися після їх фактичного понесення разово, то відповідно з відповідача слід стягнути суму додаткових витрат, яка носить разовий характер, що становить 16 920,40 грн.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов без дотримання вимог ст. ст. 12 ч. 3, 81 ч. 1, 263 ЦПК України щодо всебічного і повного з`ясування обставин справи.

В силу ст. 12 ч.ч. 3, 5 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює учасникам судового процесу їх права та обов`язки, роз`яснює наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В супереч наведених положень суд не роз`яснив позивачу, що обов`язок доказування лежить на сторонах і вимоги мають бути підтверджені належними доказами, а саме понесення витрат доводиться оригіналами квитанцій чи інших платіжних документів, а необхідність придбання медикаментів - довідками медичних закладів чи іншими медичними документами, підтверджуючими призначення лікування лікарем.

В засіданні апеляційного суду судом оглянуто амбулаторну карту ОСОБА_5 та долучено до матеріалів справи оригінали платіжних документів про придбання медикаментів (товарні чеки), квитки про оплату проїзду Коломия-Львів, Львів-Коломия, квитки на трамвай по м. Львову, Коломия-Ворохта, Ворохта-Коломия, Коломия-Івано-Франківськ, Івано-Франківськ-Коломия, товарні чеки про придбання різних товарів: м`ячик, кабель, туфлі, черевички, ранець, пені борд, куртка, товари для мобільного зв`язку, м`яч футбольний, 2 футболки, спортивні штани, мокасини, шкарпетки, шльопанці, скакалка, літачок, спортивний дитячий костюм, борцівки, термочоботи, дитячі кроси, шолом, рукавиці, канцтовари, зошити та ін.

За даними довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 03.09.2019 року ОСОБА_5 знаходиться на «Д» обліку з діагнозами: хронічний холецистохолангіт, дискінезія жовчовивідних шляхів, хронічний компенсований тонзиліт, алергодерматоз, синдром нав`язливих рухів (а.с. 21 в т. 1).

Згідно оглянутих оригіналів медичних документів судом установлено, що ОСОБА_5 , 2008 року народження, в період з грудня 2017 року по день звернення позивача в суд (вересень 2019 року) неодноразово лікувався амбулаторно в поліклініці за місцем проживання, лікарями йому призначалось лікування. Позивач несла витрати по придбанню медикаментів (а.с. 100-121 в т. 2), на придбання яких затратила 2 828,32 грн. (а.с. 100-112 в т. 2).

Як ствердила в судовому засіданні представник позивача, решту медикаментів призначались ОСОБА_5 лікарями в телефонному режимі. Позивач не надала суду належних доказів, що саме медикаменти, про придбання яких долучені до справи товарні чеки на суму 11 740,52 грн., були необхідні для лікування її сина ОСОБА_5 .

Також ОСОБА_5 проходив лабораторні обстеження в м. Івано-Франківську. Позивач не надала суду доказів, що такі обстеження призначались на місці в поліклініці. Однак, позивач, знаючи про хронічні хвороби сина, вправі була возити його на обстеження в м. Івано-Франківськ. Згідно квитанцій позивач потратила на проїзд до м. Івано-Франківська і назад до місця проживання (м. Коломия) 97,38 грн. (а.с. 123 в т. 2).

Інші квитанції на проїзд (а.с. 122, 124 в т. 2) до м. Львова, зі Львова до місця проживання, по м. Львову на загальну суму в розмірі 342,89 грн. судом розцінюються як неналежний доказ понесених позивачем додаткових витрат, оскільки позивач ствердила, що такі витрати вона понесла у зв`язку з екскурсією сина до м. Львова, що не є додатковими витрати в розумінні ст. 185 СК України.

Як на доказ обґрунтування позовних вимог суд зіслався на виписку із медичної карти стаціонарного хворого №3678 (а.с. 22 в т. 1), відповідно до якої з 28.10.2017 року по 02.11.2017 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у Коломийській дитячій лікарні з діагнозом: гостра кропив`янка. З 08.11.2017 року по 20.11.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з цим же діагнозом в Обласній дитячій клінічній лікарні (а.с. 23-24, 28 в т. 1). Дитині рекомендоване тривале протиалергійне лікування.

Однак, представник позивача в засіданні апеляційного суду визнала, що питання компенсації додаткових витрат позивача, пов`язаних з лікуванням сина сторін в цей період, було вирішено Коломийським міськрайонним судом у справі 346/5906/17, яка оглянута апеляційним судом.

Таким чином, установлено, що витрати позивача у зв`язку з лікуванням сина ОСОБА_5 становлять 2 925,70 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 займається в секції боксу, приймає участь в змаганнях, що підтверджується копіями грамот про нагородження його за зайняте 1 місце (а.с. 25-27 в т. 1). Довідкою навчального відділу молоді та спорту Коломийської міської ради від 28.09.2018 року №263/01-19 підтверджено, що з 10.09.2018 року по 14.09.2018 року він брав участь у навчально-тренувальних зборах з боксу (а.с. 13 в т. 1).

Позивачем надані докази понесення додаткових витрат у зв`язку з розвитком здібностей дитини, а саме зайняття боксом, зокрема квитки на проїзд на тренувальні збори у Ворохту (Коломия-Ворохта) і назад до місця проживання Ворохта-Коломия на загальну суму 180,70 грн. (а.с. 123, 124 в т. 2), а також товарні чеки на придбання спортивного одягу та спортивного оснащення, необхідного для зайняття боксом: борцівки 550 грн. (а.с. 125 в т. 2); кросівки 299 грн. (а.с. 131 в т. 2); шолом, рукавиці 720 грн. (а.с. 131 в т. 2); борцівки 760 грн. (а.с. 132 в т. 2); термочоботи 670 грн. (а.с. 132 в т. 2); боксерська капа 95 грн. (а.с. 133 в т. 2); дитячі кроси 325 грн. (а.с. 133 в т. 2) на загальну суму 3 419 грн.

Отже, витрати позивача у зв`язку з розвитком здібностей сина ОСОБА_5 становлять 3 599,70 грн.

Надані товарні чеки про придбання: різного шкільного приладдя, канцтоварів, зошитів, ранця, батареї і шнура до телефону на загальну суму 2 155,50 грн. (а.с. 127, 129, 131, 133, 136-139 в т. 2), одягу, взуття, спортивних костюмів на суму 5 853 грн. (а.с. 126-131, 134, 135 в т. 2), спортивних товарів: пені борда, м`ячів, футбольних м`ячів, скакалки та ін. на суму 1 556,30 грн. (а.с. 128, 129, 130, 133 в т. 2), витрати на лікування зубів у стоматолога на суму 450 грн., рахунок - замовлення на святкування дня народження в кафе «Ш.Е.Ф.» на загальну суму 3 055,10 грн. (а.с. 132 в т. 2), витрати на фотографію та виготовлення закордонного паспорта на суму 1 350 грн. (а.с. 20, 85 в т. 1, а.с. 140 в т. 2), витрати на оплату шкільних потреб класу на суму 201 грн. не є належними доказами додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 150, 185 СК України.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на лікування сина та у зв`язку з розвитком здібностей дитини, що становить 3 262,70 грн. ((2 925,70 грн. + 3 599,70 грн.) : 2 = 3 262,70).

Також судом встановлено, що копіями квитанцій №269266, №0245259 (а.с. 85 в т. 1, а.с. 140 в т. 2) позивач підтвердила витрати на підготовку документів для звернення в суд з позовом, копіювання документів, які судом включені до розміру додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, які понесла позивач.

В силу ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, суд помилково відніс витрати позивача, пов`язані з розглядом справи в розмірі 435 грн. до додаткових витрат на дитину.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на дитину слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. По суті встановлених обставин та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 3 262,70 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 435 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 262,70 грн. додаткових витрат на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , то пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19,28%) стягненню з відповідача на користь на користь держави підлягає 148,15 грн. судового збору.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткові витрати на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 262,70 грн. (три тисячі двісті шістдесят дві гривні 70 копійок) та витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 435 грн.

В решті прозову відмовити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 148,15 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року