Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/25/20
Провадження № 2/321/175/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2020 смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного товариства комерційного банку «Приватбанк», Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, за участю третьої особи: Михайлівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № НМХ 150182 від 31.01.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить мені, ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» в розмірі 414 984, 20 гривень. Позов мотивовано тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» замовчало нотаріусу про те, що зазначений кредитний спір між стонами вже був вирішений в судовому порядку, а саме рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року, яке набрало законної сили і перебуває на виконання у виконавчій службі. Крім того, з вказаного рішення слідує, що право вимоги у ПАТ «Приватбанк» виникло ще з 04 вересня 2013 року, а з заявою про вчинення виконавчого напису, банк звернувся лише 2018 року, тобто з пропуском трьох річного строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат». На пропуск строку звернення з заявою про вчинення нотаріального напису, приватний нотаріус уваги не звернула, та вчинила виконавчий напис з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вказану норму закону. Так, відповідно до вищевказаних судових рішень, встановлено, що сума заборгованості на момент їх винесення складала 202 174, 52 грн. В заяві ж про вчинення нотаріусом виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає заборгованість, яка становить 411 984, 20 грн. Отже, сума заборгованості зазначена у виконавчому напису є спірною, оскільки після винесення рішення суду, комісія, пеня та штраф вже не могли бути застосовані. У зв`язку із вищевикладеним, позивач ставить вимоги про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути на його користь судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу надав письмовий відзив в якому заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що при вчинені виконавчого напису 30.01.2018 року про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення стосовно укладеного кредитного договору , винесені з цього приводу будь-яких судових та інших рішень, злочини та ін., що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена законодавством. Також зазначив, що зобов`язання є триваючим та змінним, а відтак відрахування строку вчинення виконавчого напису може здійснюватися з дня , наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови , що визначені в ній, відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином. (а.с.95-96).

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» згідно зворотного повідомлення (а.с.138) належним чином повідомлений про дату розгляду, відзиву не надав, заяв, клопотань не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, спір просить вирішити на розсуд суду. (а.с.58).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ст. 223 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З виконавчого напису № НМХ 150182 від 31.01.2018 року вбачається, що він , вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить мені, ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» в розмірі 414 984, 20 гривень (а.с. 10).

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п.1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Таким чином, вищевказані норми права визначають, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно з ст.ст. 256, 257 ЦК України «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки».

Пунктом 1 ч.2 ст. 258 ЦК України визначено спеціальну позовну давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 266 ЦК України «Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо)».

Інститут позовної давності передбачає граничність строків.

Так, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2015 року, які залишені без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2015 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним звором № ZPMIGA від 4 вересня 2008 року в розмірі 202 174,52 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 04 вересня 2008 року, а саме: будинок загальною площею 137, 40 кв. м., житловою площею 97,90 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством «Прииватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав нерухомого майна, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією; правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав нерухомого майна, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки (а.с. 43-50).

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису пропустив трирічний строк позовної давності, у тому числі й за заборгованістю по штрафам, за якими строк позовної давності визначено в один рік.

Тому, заборгованість, з приводу якої до приватного нотаріуса звернувся за виконавчим написом ПАТ КБ «Приватбанк», не можна вважати безспірною. Приватний нотаріус, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 - містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 гл.16 розд.ІІ Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають стосунок до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп.2.2 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень сторонам. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення (пп.2.3 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку).

ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про надіслання Вінтоняк М.І. вимоги і доказів отримання нею такої вимоги. Тому позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги банку, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги.

Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. а також витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Центральна, 6, офіс 9, третя особа: Михайлівський районний відділ Державної виконавчої служби горловного територіального управління юстиції у Запорізькій області, , місцезнаходження: Запорізька область, Михайлівський район, смт Михайлівка, вул. Привітна, 2-3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № НМХ 150182 від 31.01.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» в розмірі 414 984 (чотириста чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2840,80 (дві тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.О. Кравченко