Номер провадження 2-о/754/81/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

за участі заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою до участі справі залучено: Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Вимоги заяви мотивує тим, що 25 березня 2006 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №40.

Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 15 жовтня 2009 року вищезазначений шлюб було розірвано. Вказує, що оскільки у заявника не було потреби в отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, він не зверталась до органів РАГС щодо отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Проте, колишнє подружжя вирішило повторно зареєструвати між собою шлюб. Але в реєстрації було відмовлено, оскільки заявник не зміг надати документи, що підтверджують припинення попереднього шлюбу.

Заявник звернувся до незаконно створеного на тимчасово окупованій території Ленінського районного суду м. Луганська Луганської Народної Республіки та отримав завірену цим судом копію рішення про розірвання шлюбу від 15 жовтня 2009 року. Свідоцтва про розірвання шлюбу заявник не отримував. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу, Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було розірвано шлюб між заявником та ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу було зроблено відповідний актовий запис під № 18 від 02 лютого 2010 року. Зазначене свідоцтво про розірвання шлюбу отримала колишня дружина заявника.

Зазначив, що йому було відмовлено в реєстрації повторного шлюбу.Заявник вимушений звернутись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу, оскільки в інший спосіб він не може отримати свідоцтво про розірвання шлюбу державного зразка і, як наслідок, зареєструвати шлюб.

Посилаючись на викладені обставини справи, просить суд: встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України на підставі рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 15 жовтня 2009 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_5 , заінтересована особа - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Визначено розгляд справи за правилами окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві.

Заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві до судового засідання свого представника не направила, подано письмові пояснення відповідно до яких просять розглянути справу за відсутності представника Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за наявними документами та доказами, враховуючі фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вимоги заяви підтримала в повному обсязі.

Вислухавши пояснення заявника, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметом даного судового розгляду являється вимога особи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту розірвання шлюбу, який породжує для заявника юридичні наслідки - отримання статусу особи, що не перебуває у шлюбі.

Порядок вирішення щодо вирішення заявлених вимог регулюється наступними нормативно-правовими актами:

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Також, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються, якщо, згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, передбаченими на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану.

Згідно із п. 18 цієї Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одер

Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне.

Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Луганськ від 15 жовтня 2009 року, шлюб зареєстрований 25.03.2006 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №40, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 02 лютого 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , шлюб між чоловіком ОСОБА_1 і дружиною ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №18 від 02.02.2010 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй ОСОБА_6 .

На даний час заявник не може отримати свідоцтво про розірвання шлюбу, оскільки територія м. Луганськ є тимчасово окупованою та видані у м. Луганськ документи на території України не використовуються та не приймаються державними органами.

Встановлення факту розірвання шлюбу необхідно заявнику для отримання статусу особи, що не перебуває у шлюбі.

Судом встановлено, що факт розірвання шлюбу між заявником, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і був доведений зібраними та дослідженими судом належними письмовими доказами, а саме свідоцтвом про розірвання шлюбу; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319, 353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України на підставі рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 15 жовтня 2009 року - актовий запис про розірвання шлюбу №18 від 02 лютого 2010 року, складений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, в Книзі реєстрації розірвань шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий: