Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/2014/19
Провадження по справі № 2/514/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.

при секретарі Образенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз», третя особа Арцизське управління експлуатації Газового господарства про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить : визнати дії відповідача неправомірними та такими, що нанесли йому матеріальну та моральну шкоду; стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2059 гривень 87 копійок та моральну шкоду в розмірі 35000 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що січні 2014 року він уклав Договір на приєднання до газових мереж з ПАТ «Одесагаз», інтереси якого представляло Арцизьке управління експлуатації газового господарства в особі ОСОБА_2 .. В червні 2019 року він поїхав на заробітки за кордон, де перебував до 20 вересня 2019 року. В період його відсутності до нього додому прийшли двоє осіб та почали вимагати його дружину підписати договір на сплату якихось грошей, який було складено на ім`я позивача. Дружина позивача відмовилась підписувати зазначений договір. 01 серпня 2019 року невідомі особи принесли на адресу позивача лист-повідомлення щодо відсутності Договору на технічне обслуговування внутрішньо будинкових газових мереж у житловому будинку, в якому було зазначено, що у разі не укладення власником вищезазначеного в листі договору в термін до 01 вересня 2019 року, АТ «Одесагаз» змушене буде відключити будинок від розподілу природного газу. 25 вересня 2019 року невідомі особи прийшли до позивача додому та відключили належний йому житловий будинок від розподілу природного газу, про що було складено акт відключення з зазначенням причини відключення «відсутність договору на технічне обслуговування газового обладнання». 27 вересня 2019 року позивачем було підписано Договір на технічне обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача, та сплачено 131 гривню 13 копійок. 21 листопада 2019 року позивачем було сплачено на користь відповідача 438 гривень 05 копійок за підключення, та тільки після цього вже 27 листопада 2019 року його будинок було підключено до розподілу природного газу. Таким чином два місяці його сім`я була безпідставно позбавлена права користування природнім газом. Вважає, що дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують його конституційні права та вимоги чинного законодавства, принижують його та членів його сім`ї гідність, створили нестерпні умови існування, душевний дискомфорт, що призвело до нервового стресу та непередбачуваних витрат. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи, викладені ним в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем наявні договірні відносини, що підтверджується Договором на приєднання до газових мереж №7/н, укладеним ними в січня 2014 року. Підписавши договір, позивач взяв на себе зобов`язання та є відповідальною особою, яка несе відповідальність передбачену законодавством України в повному обсязі, згідно п. 4 глави 6 розділу Х Кодексу газопостачальних систем. Предметом даного позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що в розумінні позивача призвели до порушення його права. Однак на момент звернення до суду з боку позивача добровільно проведено оплату за відновлення газопостачання та не надано жодного доказу щодо отримання фізичного болю або в чому полягали душевні страждання. Тож, заявлена позивачем вимога фактично не призводить до поновлення порушеного права, оскільки позивач сам підтверджує, що на даний час користується природнім газом, не наводить відомостей про те, що він звертався до суду з позовом про відновлення газопостачання та, що газопостачання було відновлено в примусовому порядку. З урахуванням наведеного, вважає, що заявлені вимоги подані особою, яка не має належної правосуб`єктності, без жодного доказу завданої шкоди з боку відповідача, без відомостей щодо причинно - наслідкового зв`язку між діяннями та наслідками такої шкоди, без наведеного письмового розрахунку заявлених сум, загалом позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498.

Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 року № 285 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.10.2015 року за № 1379/27824, - умови для технічного обслуговування газових приладів забезпечуються власником (балансоутримувачем), а обслуговування та ремонт газового обладнання проводяться підприємством, що має відповідні дозвільні документи. Технічне обслуговування передбачає систему обходу трас газопроводів та газового обладнання, що дає змогу утримувати їх в справному стані. При технічному обслуговуванні здійснюються контроль за технічним станом, перевірка на загазованість, виявлення місць витоку газу, очищення, змащення, регулювання та інші операції з утримання працездатності і справності системи газопостачання. У разі не забезпечення власником технічного обслуговування газових приладів, відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, газове обладнання підлягає відключенню від системи газопостачання.

Згідно з п. 15 Правил постачання природного газу затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015року, у разі усунення споживачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення, і при цьому, якщо споживач завчасно (до дня припинення/обмеження) надав постачальнику підтвердні документи (а Оператору ГРМ/ГТС - копії), газопостачання не припиняється (не обмежується). Відновлення газопостачання здійснюється за погодженням постачальника та після відшкодування споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені постачальником та/або Оператором ГРМ/ГТС.

З матеріалів справи вбачається, що в січня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Одесагаз» Арцизьке управління експлуатації газового господарства в особі начальника Арцизького УЕГГ Ждан Василем Степановичем було укладено Договір на приєднання до газових мереж №7/н, згідно якого до газових мереж приєднується одноповерхових будинок АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

31 серпня 2019 року АТ «Одесагаз» було надіслано лист-повідомлення щодо відсутності Договору на технічне обслуговування внутрішньо будинкових газових мереж у житлових будинках власнику будинку АДРЕСА_1 (а.с.10), в якому було зазначено, що у разі не укладення власником вищевказаного договору у термін до 01 вересня 2019 року, - АТ «Одесагаз» вимушено буде відключити будинок від розподілу природного газу.

25 вересня 2019 року складено Акт на відключення будинку АДРЕСА_1 від розподілу природного газу у зв`язку з відсутністю Договору на технічне обслуговування внутрішньо будинкових газових мереж у житлових будинках (а.с.11).

27 вересня 2019 року між ПАТ «Одесагаз» в особі начальника УЕГГ Ждан В.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір на технічне обслуговування внутрішніх газових мереж та газового обладнання побутового споживача з додатками (а.с.11а-14).

27 вересня 2019 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено на користь відповідача АТ «Одесагаз» 131 гривню 13 копійок за послуги згідно акту виконаних робіт з технічного обслуговування населення, що підтверджується квитанцією (а.с.14).

21 листопада 2019 року позивачем було написано заяву на ім`я начальника УЕГГ Ждан В.С. з проханням підключити будинок АДРЕСА_1 до розподілу природного газу (а.с.15) та сплачено на користь відповідача 439 гривень за послугу відновлення газопостачання, що підтверджується квитанцією №ПН194 від 21 листопада 2019 року (а.с.18).

25 листопада 2019 року складено Акт на підключення будинку АДРЕСА_1 до розподілу природного газу (а.с.19).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Отже, виходячи з наведеного вище, на момент звернення із позовом до суду, права та інтереси, на захист яких подано позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорені особою, до якої пред`явлено позов, метою розгляду якого є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства про захист прав споживачів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів порушення його права відповідачем, а долучені до матеріалів справи докази не є підтвердженням порушеного права.

Натомість, аналіз наданих позивачем доказів дає підстави дійти висновку, про те, що заявлені вимоги взагалі не призводять до поновлення якогось порушеного права, оскільки оскаржувані дії відповідача відповідають вищенаведеним нормам законодавства, що регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу .

За правилам ст. 4 ч. 1 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Статтею 1166 ЦК України визначені підстави для відшкодування майнової шкоди, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про відсутність доказів завдання відповідачем шкоди позивачу у визначеному позивачем розмірі з підстав порушення відповідачем прав позивача та відсутні будь-які докази наявності вини відповідача у завданні позивачу такої шкоди, що свідчить про відсутність зобов`язання відповідача щодо її відшкодування.

Разом з тим, враховуючи відсутність порушень прав позивача з боку відповідача, у суду відсутні підстави для застосування наслідків ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивачем не надано достатніх та достовірних доказів на обґрунтування позовних вимог, не доведено обставини на які він, посилається, а відтак підстав для задоволення позову немає.

Крім того, так як позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, витрати понесені із розглядом справи слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,89, 128, 141, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз», третя особа Арцизське управління експлуатації Газового господарства про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 08 жовтня 2020 року.

Суддя Н.М. Тончева