Єдиний унікальний номер 233/7289/19
Номер провадження 22-ц/804/2858/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/7289/19

Номер провадження 22-ц/804/2858/20

07 жовтня 2020 року

м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Хейло Я.В.

за участю секретаря Гуляєва М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_2

представник відповідачів: ОСОБА_3

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Український Бекон»

представник відповідача: Лавренюк Леся Петрівна

представник позивача - ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український Бекон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою адвоката Лавренюк Лесі Петрівни, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Український Бекон»

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Мартиненко В.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 26 червня 2020 року, час ухвалення рішення не зазначено, повний текст якого складено 06 липня 2020 року -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулися з позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український Бекон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалася на те, що їх син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , який був працівником ПрАТ «Український Бекон» та який, керуючи транспортним засобом, власником якого є відповідач, не дотримавшись правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, допустив травмування їх сина, через що він помер. Смерть сина спричинила моральну шкоду його батькам, яка виразилася в перебуванні їх в постійному стресі та в поганому самопочутті, втраті сенсу та жаги до життя. Також смерть сина спричинила погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вона була змушена витрачати додаткові кошти на власне лікування в розмірі 4411,17 грн, які мають бути відшкодовані відповідачем.

Просили стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі по 500 000 грн кожному та матеріальну шкоду в розмірі 4 411 грн на користь ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

26 червня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Український Бекон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 , про відшкодування майнової та моральної шкоди -задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень 00 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням адвокатом Лавренюк Л.П., яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Український Бекон» подано апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що ушкодження ОСОБА_7 завдані не безпосередньо електронавантажувачем в цілому або його складовими частинами, а брикетами фаршу, які знаходилися на вилах навантажувача. Водночас, ОСОБА_7 знаходився в небезпечній зоні роботи електронавантажувача, чим порушив вимоги інструкції з охорони праці.

Зазначила, що вироком суду було встановлено, що дії потерпілого сприяли виникненню шкоди. Позивачами не наведені розрахунки спричиненої їм моральної шкоди та не надано належних доказів, які б підтверджували заявлений розмір шкоди.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене без врахування співмірності завданої моральної шкоди, оскільки позивачами не наведено та не підтверджено глибину моральних страждань, яку вони зазнали внаслідок смерті близької людини.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи (а.с. 73-75,77-81).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 17 жовтня 1981 року, виданим Миколаївською сільською радою Костянтинівського району Донецької області (актовий запис № 16 від 17 жовтня 1981 року), свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 26 червня 1982 року, виданим Миколаївською сільською радою Костянтинівського району Донецької області (актовий запис № 13 від 26 червня 1982 року), копії яких містяться в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Костянтинівка Донецької області помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 08 серпня 2017 року Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 270 від 08 серпня 2017 року, складений Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області).

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, а саме порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, будучи особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель людей.

Вказаним вироком суду встановлено, що наказом № 048/01 від 27.01.2017 року голови правління ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_6 був прийнятий на роботу на посаду водія навантажувача-стажер, та в подальшому, відповідно до наказів голови правління № 227, 304 переведений на посаду комірника-водія навантажувача.

29.07.2017 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці, а саме у приміщенні камери № 4 Складського господарства ПрАТ «Український бекон», яке зареєстровано та розташовано за адресою: 85180, Донецька область, Костянтинівський район, с. Водяне Друге, вул. Зелена, 1-А, керуючи електронавантажувачем YALE MR 14, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2004 року випуску, виконував завдання по переміщенню продукції, що згідно з п.101 НПАОП 0.00- 4.12-2005 «Перелік робіт з підвищеною небезпекою» від 26.01.2005, затвердженого наказом Держпраці, відносяться до робіт підвищеної небезпеки. Піднявши вилами навантажувача піддон з замороженими брикетами фаршу, який стояв на такому ж піддоні, побачив, що до низу піддону причепився брикет фаршу, та почав потроху здавати назад. В цей момент з сторони спини ОСОБА_6 вийшов транспортувальник ОСОБА_7 та почав відчіпляти цей брикет. ОСОБА_6 , не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків свого діяння (бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, не зупинив вантажопідйомні операції, а саме переміщення піддона з замороженими брикетами фаршу з зачепившимся брикетом фаршу електронавантажувачем YALE MR 14, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2004 року випуску, в зоні знаходження транспортувальника ОСОБА_7 та не повідомив відповідальну особу за безпечне виконання робіт про прилипання брикету фаршу до піддону, що стало загрозою для потерпілого ОСОБА_7 , а також не дбав про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі переміщення піддону електронавантажувачем, внаслідок чого сталося падіння заморожених брикетів фаршу з піднятих вил електронавантажувача на транспортувальника ОСОБА_7 , який перебував поруч, чим останньому були заподіяні тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 настала його смерть.

Внаслідок вказаної події ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: прямі перелами 5,6,7,8,9 ребер по середньо-ключичній лінії справа, розрив правої частки печінки, масивна зачеревинна гематома справа, закриті переломи лівої сідничної кістки і лівої великогомілкової кістки в середній третині, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Причиною смерті стала тупа травма тіла, що супроводжувалася множинними переламами кісток скелета, розривом і забоєм внутрішніх органів, ускладнена розвитком недокрів`я внутрішніх органів і шоку.

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці комірник-водій навантажувача ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_6 та транспортувальник ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_7 мали технічну можливість запобігти настанню нещасного випадку. Згідно наданих на дослідження матеріалів і проведеного аналізу виробничої ситуації, щодо події, дії (бездіяльність) комірника-водія навантажувача ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_6 та транспортувальника ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_7 з технічної точки зору є у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з виниклою подією та її негативними наслідками, а саме травмування ОСОБА_7 під час виконання вантажопідйомних операцій комірником-водієм навантажувача ПрАТ «Український бекон» ОСОБА_6 , а саме переміщення піддона з замороженими брикетами фаршу електронавантажувачем YALE MR14.

Відповідно до наказу № 557/01 від 17.11.2015 р. ОСОБА_7 прийнято на роботу в ПрАТ «Украинский Бекон», 18.11.2015 р. він пройшов ввідний інструктаж з техніки безпеки, що також підтверджується його підписом в Журналі реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці.

ОСОБА_7 був ознайомлений з Інструкцією №110-16 з охорони праці для транспортувальника складського господарства, що підтверджується його підписом від 18.11.2015 року в листі ознайомлені, копія якого разом з інструкцією міститься в матеріалах справи. 18.11.2015 року з ОСОБА_7 був проведений первісний інструктаж , а 21.07.2017 року - повторний інструктаж по інструкціям 110-16, 220-16;05-08, 05-04, 102-15,100-17,057-16, 035-15, сх. 05-02, що підтверджується його підписом у Журналі реєстрації інструктажів. Знання нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, інструкцій з охорони праці, пожежної безпеки ОСОБА_7 були перевірені 21.03.2017 року, що підтверджується протоколом від 21.03.2017 року, складеним комісією роботодавця. Інструкцією №297-15 про охорону праці для водія навантажувача

Згідно з актом № 22 від 22.11.2017 р. про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, а також актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 22.11.2017 р., затверджених 23.11.2017 року начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, окрім ОСОБА_6 , був ОСОБА_7 , який знаходився в небезпечній зоні роботи електронавантажувача YALE MR14, реєстраційний номер НОМЕР_4 з піднятим вантажем, чим порушив вимоги п. 3.13 п. 3.14 Інструкції №110-16 з охорони праці для транспортувальника складського господарства.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області, копію якого наданого відповідачем, власником електропогрузчика YALE MR14, 2004 року випуску, ідент. № НОМЕР_6 , двигун № б/н, державний номерний знак НОМЕР_4 , є Приватне акціонерне товариство «Український Бекон».

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має діагноз: цукровий діабет, що підтверджується записом від 18.07.2012 року в медичній картці хворого. В 2014 році ОСОБА_1 продовжувала лікування, що підтверджується листом призначень 01.02.2014 року. З виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2407 від 28 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала закриту черепно-мозкову травму (19.08.2017 р.), струс головного мозку. З кардіограми ОСОБА_1 вбачається, що вона станом на день дослідження 25.01.2018 року мала гіпертрофію лівого шлуночка та його перевантаження, виражені дифузні зміни міокарда. З виписок з медичної картки амбулаторного хворого від 01.02.2018 р., 16.10.2018 р., з консультаційного висновку від 17.10.2019 р., наданих Костянтинівським районним центром первинно-санітарної допомоги, Державним закладом «Науково-практичний медичний реабілітаційно-діагностичний центр», ОСОБА_1 проходила лікування з приводу дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст, як наслідок артеріальної гіпертензії ІІ ст; стану після закритої черепно-мозкової травми, церебрального атеросклерозу, а також обстеження 30.09.2019 року колінних суглобів, в підколінній області яких встановлена наявність кісти Бейкера.

З виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 16 жовтня 2018 року, наданих Костянтинівським районним центром первинно-санітарної допомоги, вбачається, що він проходив амбулаторне лікування з діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст.; з виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 01 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 проходив амбулаторне лікування з діагнозом церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою, ХСМН, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз.

ОСОБА_7 на час смерті мав зареєстроване місце проживання разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №351 від 08.10.2019 року, наданою виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради.

22 серпня 2018 рок ПрАТ «Український Бекон» надав ОСОБА_1 допомогу в розмірі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5505 від 22 серпня 2018 року.

Відповідно до довідок про доходи від 08.01.2020 р. за № 24.03.1/41та № 24.03.1/42, від 03.03.2020 р. за № 24.03.1/543 та № 24.03.1/544, наданих Костянтинівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є одержувачами страхових виплат, щомісячна сума виплати родинам померлих в серпні 2017 року склала 343,34 грн кожному, у період з вересня 2017 року по лютий 2018 року - 425,74 грн кожному, з березня 2018 року по лютий 2019 року - 510,89 грн кожному, з березня 2019 року по лютий 2019 року - 536,43 грн кожному, а також в лютому 2018 року було виплачено одноразову виплату в разі смерті на сім`ю в розмірі 84200,00 грн кожному.

Відповідно до чеків за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року, копії яких долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1 на придбання ліків витрачено 4 492,85 грн.

Встановивши, що смерть потерпілого настала під час виконання ним трудових обов`язків у ПрАТ «Український Бекон», що було встановлено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Рішенням Конституційного суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), аналіз норм статей 1187 і 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тому роботодавець повинен відповідати за завдану його працівником при виконанні трудових обов`язків шкоду за правилами, передбаченими ст. 1194 ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди.

Згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

За роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (зі змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини підприємства, що завдало моральну шкоду, та самого позивача, істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають вагоме значення, в тому числі, наслідки втрати професійної працездатності та набуття інвалідності позивачем, стан його здоров`я на теперішній час та медичні рекомендації, додержання яких тягне за собою внесення коректив у звичайний спосіб життя позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Посилання апелянта на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, має місце невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи є не обґрунтованими, а стосуються переоцінки доказів.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивачів, ступені вини самого потерпілого, пов`язаної з порушенням Інструкції з охорони праці останнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з ПрАТ «Украинский Бекон» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 200 000 ( двісті) тисяч гривень кожному і цей розмір вважав таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань позивачів.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано всі обставини справи, прийнято до уваги надані докази, а також ступінь вини самого потерпілого, тому погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром грошової компенсації у розмірі по 200 000 ( двісті) тисяч гривень тисяч гривень на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказаний розмір грошової компенсації відповідає вимогам розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню за доводами, викладеними в апеляційної скарзі, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних заяв у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лавренюк Лесі Петрівни, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Український Бекон» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Я.В. Хейло