РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу №221/1588/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з осені 2010 року по осінь 2014 року проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , якого позивач зареєструвала органах реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог ст.. 135 СК України зі слів матері. З відповідачем продовжувала спільно проживати до осені 2014 року. Нараці відповідач матеріальної допомоги не надає, свої коштів позивачу не вистачає для належного утримання сина, тому, оскільки фактично відповідач є батьком дитини, просила визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти на утримання сина.

У судове засідання позивач не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 (а.с.4)

Під час його реєстрації реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області відомості про батька дитини внесені на підставі ст. 135 СК України, яка визначає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (а.с.6).

Згідно акту обстеження місця проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , комісією, у складі депутатів Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області , свідків - сусідів встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство з осені 2010 р. по осінь 2014 року.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 2 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Як вбачається з наданої відповідачем ОСОБА_2 заяви позовні вимоги ним визнані в повному обсязі.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 підтвердив факт сумісного проживання із позивачем ОСОБА_1 , а також походження сина ОСОБА_3 від позивача, суд приходить висновку що зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне позов в цій частині необхідно задовольнити.

Крім того, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як установлено судом відповідач мешкає окремо, позивач мешкає разом із дитиною (а.с.8,9,10), матеріальної відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч.1ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133-136, 181-191 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 174, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Волноваха Донецької області батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести в актовий запис №28, складений 06.12.2011 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні зміни, вказавши батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Волноваха Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Волноваха Донецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 03.03.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук