Номер провадження: 22-з/813/297/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Комлевої О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого,

встановив:

До провадження апеляційного суду для розгляду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого.

01 жовтня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що під час вирішення попередніх подібних справ, пов`язаних з відшкодуванням шкоди державою, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) службових осіб органів державної влади, наслідком яких було порушено цивільне право ОСОБА_1 , ухвалені судові рішення суддями Колесніковим Г.Я. та Вадовською Л.М. обмежували право захисту гарантованого Конституцією України. З огляду на визнання неправомірності дій (бездіяльності) службових осіб державного органу рішеннями судів першої інстанції, з набранням їх чинності і подальшим невиконанням, ухвалюючи судові рішення судді Колесніков Г.Я. та Вадовська Л.М. не виходили з основних засад судочинства: верховенства права, обов`язковості виконання рішення суду, рівності учасників судового процесу перед законом. Всупереч положенням ч. 2 ст.3, ч. 2 ст. 21, ст. 56 та ст.64 п.п. 2,9, ст.ст. 124, 129 Конституції України, а також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як джерела права, незастосування цих норм матеріального права у справедливе вирішення справи створювало умови в незахищеності права порушеного службовими особами державних органів.

Розглянувши заявлене клопотання, прихожу до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду головуючому судді (суддя-доповідач) Ващенко Л.Г. та складу колегії суддів Колеснікову Г.Я. та Вадовській Л.М.

Ухвалами Одеського апеляційного суду по справі було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду із зазначенням що відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, справу буде розглянуто в порядку письмового провадження.

Посилання ОСОБА_1 в заяві про відвід на те, що під час вирішення попередніх подібних справ, пов`язаних з відшкодуванням шкоди державою, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) службових осіб органів державної влади, наслідком яких було порушено цивільне право ОСОБА_1 , ухвалені судові рішення суддями Колесніковим Г.Я. та Вадовською Л.М. обмежували право захисту гарантованого Конституцією України не може бути підставою для відводу за таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте, право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Наведені в заяві підстави відводу судді, не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів Колеснікова Г.Я. та Вадовської Л.М. при розгляді даної справи.

Сумніви ОСОБА_1 не грунтуються на фактичних даних, об`єктивно не підтверджені, а є лише його суб`єктивними припущеннями, що не можуть бути достатньою правовою підставою, в розумінні ст. 36 ЦПК України, для відводу суддів.

Враховуючи встановлене, правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я. та Вадовської Л.М. немає.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева