ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8299/20
Провадження № 22-ц/4820/1443/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №686/8299/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 14 липня 2020 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з вказаним позовом, зазначала, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року вона визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2019 року постанова суду першої інстанції скасована, а провадження в справі закрито за відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. У зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності заподіяно моральну шкоду, оскільки зазнала страждань через порушення звичних життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, доводити в суді невинуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Тому, позивачка просила на підставі Закону України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон №266/94-ВР) стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на її користь 10000 грн моральної шкоди та 5000 грн витрат на правову допомогу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що на підставі складених працівниками Департаменту патрульної поліції протоколів про адміністративне правопорушення постановою суду вона була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, та позбавлена права керування транспортними засобами строком на 3 місяці. Зазначене судове рішення скасовано апеляційним судом. Завдана їй шкода підлягає відшкодуванню на підставі Закону №266/94-ВР.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки Департамент патрульної поліції не входить до переліку органів, зазначених у Законі №266/94-ВР, а тому його дія не поширюється на правовідносини сторін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 31 травня 2019 року та 06 червня 2019 року працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 126 КпАП України.

28 серпня 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області в справі №686/15685/19 винесено постанову, згідно з якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2019 року постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2019 року скасована, провадження в справі закрито за відсутністю в діях позивачки складу адміністративного правопорушення.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин. Діями працівників Департаменту патрульної поліції шкода не завдана. На спірні правовідносини не поширюється дія Закону №266/94-ВР.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі й відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

В силу частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

На підставі пункту першого частини першої статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 2 Закону №266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, здійснення провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, що переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності незаконно, перебувала під судом більше шести місяців. Відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відповідно до пунктів четвертого та п`ятого статті 3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, моральна шкода.

За змістом частин п`ятої і шостої статті 4 Закону №266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (частини друга і третя статті 13 Закону №266/94-ВР).

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок про застосування відповідних норм права, висловлений у постанові від 29 серпня 2018 року в справі №212/6729/16-ц (провадження №61-32897св18), підстав для відступлення від якого не знайшла колегія суддів Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року в справі №569/1799/16- ц.

У зв`язку з наведеним, не заслуговують на увагу аргументи, зазначені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, та є помилковим висновок суду першої інстанції, що Закон №266/94-ВР не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 пов`язує із незаконним притягнення до адміністративної відповідальності, внаслідок чого вона зазнала страждань через порушення звичних життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, доводити в суді невинуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Розмір морального відшкодування позивачка визначила в розмірі 10000 грн. що відповідає вимогам частини третьої статті 13 Закону №266/94-ВР.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

У справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надавав юридичну допомогу адвокат Латюк П.Я. на підставі договору. У зв`язку з наданням такої допомоги вона сплатила адвокатові 5000 грн, що підтверджується квитанцією №700440 від 05 листопада 2019 року.

Зазначені суми підлягають стягненню на користь позивачки з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі частини шостої статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1261 грн 20 коп підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, 10000 грн (десять тисяч грн) на відшкодування моральної шкоди та 5000 грн (п`ять тисяч грн) витрат на юридичну допомогу.

Судовий збір у сумі 1261 грн 20 коп (одна тисяча двісті шістдесят одна грн 20 коп) компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта