Провадження № 4-с/522/43/20
Справа № 2-3053/11
УХВАЛА

09 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Начальник Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 , на бездіяльність начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Начальник Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, боржник: ОСОБА_2 , на бездіяльність начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси.

Згідно обґрунтування скарги, ОСОБА_1 22.03.2017 року поштовим відправлення повторно звернувся до начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року (справа №2-3053/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Також просив прийняти заходи примусового виконання рішень, а у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника, звернутись до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Поштове відправлення було вручене адресату особисто 23.03.2017 року. Вказував, що в автоматизовані системі ВП відносно боржника ОСОБА_2 наявне виконавче провадження за номером АСВП 53664092, однак він постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Зазначав, що 13.02.2019 року він не електрону пошту відділу ДВС направляв скаргу на ім`я начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, між тим ніякої відповіді не отримав. 12.03.2019 року він повторно направив на електронну пошту відділу ВДС скаргу на ім`я начальника відділу ДВС. Проте станом на 28.03.2019 року відповіді на скарги не отримано.

Вважає, що діями начальника відділу ДВС (щодо не надання відповіді на скарги; не повідомлення про відкриття та рух виконавчого провадження протягом 2х років) порушуються його права, а тому за викладених обставин звернувся до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Шкамерду К.С. та ухвалою суду від 02.04.2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

На підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с Голови суду ОСОБА_3 про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К. С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової службової записки помічника та секретаря судового засідання судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснено перерозподіл справи.

Справа в порядку авторозподілу надійшла до провадження ОСОБА_7 ..

Ухвалою суду від 28.10.2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 було прийнято до провадження судді та призначено до розгляду на 09.12.2019 року.

При цьому, суд вбачає, що 09 серпня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу суду про витребування доказів, згідно якої витребувано від Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси належним чином завірену копію виконавчого провадження АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ..

Копія ухвали суду від 09.08.2019 року неодноразово направлялась на адресу виконавця згідно листа від 12.12.2019 року (а.с.83) та на електронну адресу виконавця 10.03.2020 року.

Поштова кореспонденція була отримана представником виконавчої служби 27.12.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.94).

У зв`язку з неявкою сторін та відсутністю доказів виконання ухвали суду від 09.08.2019 року розгляд справи неодноразово (09.12.2019 року, 13.02.2020 року, 06.03.2020 року) відкладався.

Станом на 16.04.2020 до суду не надійшло зі сторони виконавця витребовуваних матеріалів або повідомлення про неможливість їх надання до суду.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року були повторно витребувані докази від начальника Другого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

До суду 23.06.2020 року та 07.07.2020 року надійшли листи начальника Другого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно яких повідомлено, що виконавче провадження, про витребування якого заявлено судом, знаходилось на виконанні Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З урахуванням викладеного, зазначили про неможливість надання запитуваних судом доказів та просили замінити сторону провадження із Другого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на Перший Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У судове засідання 14.07.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від заявника 07.07.2020 року надійшла заява, згідно якої просив скаргу розглядати за його відсутності.

Ухвалою суду від 14.07.2020 року було вирішено питання про заміну сторону зацікавленої особи із суб`єкта оскарження: Начальника Другого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на начальника Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Також витребувано у начальника Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію виконавчого провадження АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ..

Розгляд справи відкладено на 14.09.2020 року.

Вимоги ухвали суду від 14.07.2020 року були виконанні лише 14.09.2020 року та надано до суду матеріали виконавчого провадження №53664092 (а.с.142-165).

У зв`язку з неявкою сторін 14.09.2020 року розгляд справи відкладено на 06.10.2020 року.

У судове засідання 06.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. До суду 05.10.2020 року надійшла заява заявника ОСОБА_1 просив справу розглянути за його відсутності та вимоги скарги підтримав у повному обсязі. Письмові пояснення по суті справи від сторін не надходили.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 09.10.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 06.02.2014 року було винесено рішення по справі №2-3053/11, за яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 270501, 43 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 30000, 00 грн..

На виконання рішення суду відносно боржника ОСОБА_2 Приморським районним судом м. Одеси 25.08.2016 року було видано виконавчий лист.

Згідно виконавчого листа, адреса реєстрації ОСОБА_2 вказана : АДРЕСА_1 .

Із витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження АСВП №53664092 вбачається, що 28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси із заявою, згідно якої просив відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року (справа №2-3053/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Також просив прийняти заходи примусового виконання рішень, а у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника, звернутись до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Старшим державним виконавцем Малиновського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Бардачовою В.В. за вказаним виконавчим листом відносно боржника ОСОБА_2 04.04.2017 року було відкрито виконавче провадження №53664092.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Між тим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення відповідної постанови та отримання її стягувачем ОСОБА_1 , на що саме і скаржиться він у скарзі.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем 04.04.2017 року були направлені запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, а також зроблено запит щодо нерухомості, зареєстрованої за боржником.

Згідно відповідей від 04.04.2017 року, відомостей щодо доходів, пенсійних виплат, відкритих рахунків, а також існування трудових та цивільно-правових договорів боржника ОСОБА_2 не встановлено (а.с.150-153, 155-158).

Згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2017 року (а.с.154), зареєстрованої за боржником нерухомості не встановлено.

Також вбачається, що державним виконавцем було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та 08.05.2017 року отримано відповідь, згідно якої боржник ОСОБА_2 зареєстрованим/знятим із реєстрації по м. Одесі та області не значиться (а.с.159).

Державним виконавцем Бардачовою В.В. 24.04.2017 року здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2 , за результатами якого складено акт, згідно якого на стук у двір ніхто не відчинив; майно виявити неможливо; виклик було залишено у дверях (а.с.160).

Постановою державного виконавця Бардачової В.В. від 23.06.2017 на виконання вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 627 551, 57 грн. (а.с.161).

27 червня 2017 року на адресу ОСОБА_2 , вказану у виконавчому листі, було направлено виклик, яким зобов`язано боржника звернутися до старшого державного виконавця Малиновського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Бардачової В.В., а також зобов`язано надати відомості щодо сплати боргу за виконавчим листом (а.с.162-163).

У подальшому, 21 травня 2020 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кубрак Д.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Правовою підставою для вчинення такої виконавчої дії вказано положення п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також обставини того, що неможливо встановити місце знаходження боржника, доходів та майна, на яке можливо звернути стягнення, здійсненні виконавцем заходи розшуку такого майна виявились без результативними (а.с.164-165).

Інших документів матеріали виконавчого провадження АСВП №53664092 не містять.

Зазначене підтверджується також заявою ОСОБА_1 , поданою до суду 05.10.2020 року, в якій також зазначив, що виконавчий лист йому повернуто 21.09.2020 року.

Згідно скарги та матеріалів справи судом встановлено, що стягувач ОСОБА_1 двічі 13.02.2019 року та 12.03.2019 року направляв на електрону адресу Малиновського відділу ДВС м. Одеси скарги на ім`я начальника відділу ДВС, в яких просив надати інформацію щодо виконання виконавчого провадження за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року (справа №2-3053/11) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

А також у другій скарзі від 12.03.2019 року ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУБ в Одеській області щодо невиконання обов`язків із забезпечення ефективного, своєчасного та повного примусового виконання рішення суду, а також просив зобов`язати державного виконавця забезпечити проведення всіх необхідних виконавчих дій у визначеному законом порядку.

Між тим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів розгляду та надання відповідних відповідей за вказаними скаргами. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення стягувачу відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження, а також повідомлення його про рух виконавчого провадження.

Вирішуючи справу суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)).

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Строки та порядок виконання судових рішень, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», яким у своїй діяльності зобов`язаний керуватись державний (та/або приватний) виконавець.

Згідно ч. 5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Так, п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що державним виконавцем не було вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: направлення відповідних запитів, а саме, до:

- відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника в шлюбі з метою виявлення майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами;

- головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи;

- відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів;

- державної комісії цінних паперів та фондового ринку для з`ясування наявності/відсутності у боржника цінних паперів;

- державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником повітряних суден;

- державної міграційної служби щодо наявності у боржника закордонних паспортів, тощо та обмеження його у виїзді за кордон, розшук боржника.

Таким чином, державним виконавцем не вжито повний обсяг заходів, які передбачені законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористані всі права надані державному виконавцю, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій,а також належного повідомлення стягувача про відкриття виконавчого провадження та направлення йому копії постанови яка повинна надсилатися рекомендованим поштовим відправленням згідно ч.1ст.28 Закону, а тому бездіяльність державного виконавця у рамках виконавчого провадження ВП №53664092 суд вважає протиправною.

Окрім того, суд вбачає, що за період із 2017 року по жовтень 2020 року будь-яких дій із забезпечення виконавчого провадження відповідним відділом ДВС здійснено не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованою, оскільки під час примусового виконання рішення суду порушені права заявника як стягувача у виконавчому провадженні, в зв`язку з чим порушене право скаржника підлягає судовому захисту. При цьому зауважує, що таке порушення тягне в подальшому і законність прийняття постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 21.05.2020р.

У відповідності до абз.2, 3 ч. 5ст. 13 Закону № 1404-VIII за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч. 3ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

За викладених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 та вважає її задовольнити у частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) щодо невиконання обов`язків із вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії по виконавчому провадженні АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а також в частині зобов`язання начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) направити ОСОБА_9 копію постанови про відкриття провадження за АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Між тим, у частині вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) надати ОСОБА_9 повну інформацію для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження за АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року, суд відмовляє, оскільки з боку заявника не надано доказів щодо того, що заявнику чинились будь-які перешкоди в ознайомленні з виконавчим провадженням, крім того стягував з постанови про відкриття матиме доступ до ВП в електронному вигляді.

Також суд відмовляє в частині вимог щодо зобов`язання начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) забезпечити проведення всіх необхідних виконавчих дій у визначеному законі порядку для примусового виконання рішення суду по справі №2-3053/11 у встановленні строки, а також направлення заявнику копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження на адресу заявника, оскільки на час вирішення справи по суті було вирішено питання про повернення виконавчого листа стягувачу (згідно постанови від 21.05.2020 року). Дана постанова державного виконавця від 21.05.2020 року є чинною та не скасованою; предметом розгляду у рамках даної скарги не була, а отже фактично на час вирішення даної справи відповідного відкритого провадження АСВП: 53664092 немає.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та як наслідок підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, Законами України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), ст.ст.2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Начальник Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 , на бездіяльність начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) щодо невиконання обов`язків із вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії по виконавчому провадженні АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Зобов`язати начальника Малиновського відділу ДВС м. Одеси (реорганізовано в Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) направити ОСОБА_9 копію постанови про відкриття провадження за АСВП: 53664092 по виконавчому листу Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2016 року по справі №2-3053/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 09.10.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.