ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1150/19
Провадження № 2/362/1506/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Василькове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь з твердої грошової суми в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень на дитину згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2015 року, на ј частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і досягнення донькою повноліття.

В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2015 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але матеріальне становище її значно погіршилося, а відповідач офіційно працевлаштований, якій може надавити допомогу дитині.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів - задоволено, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.78-79).

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити, оскільки відповідач має постійне місце роботи, а заробітної платні позивачки на даний час не вистачає самостійно утримувати дитину у повному обсязі. Відповідач, крім сплати аліментів у розмірі 1 000 грн. більше ніякої допомоги на утримання дитини ні надає.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала, та пояснила, що її довіритель дійсно офіційно працевлаштований, але має мінімальний дохід, при цьому він винаймає квартиру за яку сплачує кошти. Не дивлячись на складену ситуацію він не заперечує сплачувати аліменти в більшому розмірі, а саме 1 500 грн. на місяць. Також представник відповідача підтвердила, що вони не можуть надати доказів, в підтвердження того, що відповідач крім сплати аліментів ще надає допомогу на дитину.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі по листопад 2014 року, який рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2014 року було розірвано.

Від спільного шлюбу народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2015 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11).

Згідно до довідки виданої ТОВ «Продохолдинг» від 16.06.2020 року ОСОБА_1 працює в ТОВ на посаді меланжист та отримує заробітну платню у розмірі 3 622 грн. 50 коп. та її дохід за період з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року становить 23 747, 50 грн. (а.с.117).

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Фарм Експрес Логістика» від 25.02.2020 року ОСОБА_4 працює в ТОВ на посаді водій-експедітор. Його дохід за період з 01.01.2019 року по 31.01.2020 року становить 237 474, 78 грн. (а.с. 94).

Як вбачається із договору оренди квартири (житлового приміщення)_ від 20.09.2019 року ОСОБА_4 винаймає квартиру (а.с.95-96).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися.

З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше

стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач ОСОБА_4 батько дитини, є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, як і не було надано доказів, що дійсно на його утриманні перебуває його мати, яка проживає разом з ним, тому в сукупності оцінених судом доказів, та враховуючи його отриману заробітню платню вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини.

У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд

може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у

зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи

поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Звертаючись до суду, позивачка в обгрунтування необхідності зміни розміру аліментів з твердої грошової на частку від заробітку/доходу/ відповідача посилається на офіційний заробіток відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей, та непрацездатних батьків.

Крім того, зазначила, що її матеріальне становище на даний час значно погіршилося, в зв`язку з чим вона не може утримувати дитину на належному рівні, що дійсно підтверджується її довідкою про доходи.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що дочка сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, вік дитини, а також, що у позивачки погіршилося матеріальне становище, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, відсутність погіршення його здоров`я, відсутність на його утриманні інших дітей, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , з фіксованої суми в розмірі 1000 гривень згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2015 року, на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття.

На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.51 Конституції України, статтями 1, 7, 18-19, 141, 180-184, 192, 194 СК України, статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , з фіксованої суми в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2015 року, на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору по справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко