ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6605/20 Справа № 180/1329/19 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю.

Позовна заява мотивована тим, що він є чоловіком ОСОБА_3 .

У зв"язку з хворобою матері його дружини - ОСОБА_4 , позивач у 2009 році разом із сім`єю переїхав жити до неї в будинок АДРЕСА_1 .

Також, для догляду за матір"ю, у 2009 році з Узбекистану приїхала сестра дружини позивача ОСОБА_5 .

Позивач зазначав, що вони всі разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, побут, купували продукти, ліки для хворої тещі, обробляли город, робили косметичний ремонт у будинку.

Встановлення даного факту необхідне йому для підтвердження права на отримання відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із загибеллю рідної сестри його дружини в аварії, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 на залізничному переїзді 115 км + 566 м перегону Нікополь-Марганець, що належить АТ «Українська залізниця». Просить суд стягнути солідарно з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень, оскільки вони є власниками джерел підвищеної небезпеки, внаслідок взаємодії яких йому завдано шкоду, з СГ «ТАС» - 2 550 гривень, бо страхова компанія зобов`язана нести відповідальність в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , в період з 2009 року і до моменту загибелі ОСОБА_6 - до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 550 гривень. Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 , солідарно на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривень. Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судовий збір на користь держави у розмірі 256 гривні 14 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , є рідною сестрою ОСОБА_5 , що підтверджується копією про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_1 від 18.11.1953 року (а.с.8), копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_7 серія НОМЕР_2 від 25.11.1972 року (а.с.5), копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ) серія НОМЕР_3 від 08.06.1956 року (а.с.9) та копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ) серія НОМЕР_4 від 20.09.1975 року (а.с.9а).

Згідно довідки про склад сім`ї №12 від 20.03.2019 року виданої головою квартального комітету Артеменко зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживав у будинку АДРЕСА_1 з 2009 року по день аварії 12.10.2010 року постійно (а.с.10).

Згідно довідки про склад сім`ї №51 від 08.09.2014 року виданої головою квартального комітету - ОСОБА_3 дійсно проживала разом та вела спільне господарство з сестрою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року по день аварії 12.10.2010 року (а.с.11).

У судовому засіданні суду першої інстанції були заслухані свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили факт проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю з 2009 року і до моменту аварії, яка відбулася 12.10.2010 року, за адресою АДРЕСА_1 та зазначали, що вся сім`я вела спільне господарство.

Також, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав підставою у задоволенні позовних вимог рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року, яким задоволено позов прокурора та встановлено факт проживання однією сім`єю з 2009 року і до моменту аварії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими, доведеними та такими, що відповідають вимогам закону.

Однак, з висновками суду не можна погодитись, оскільки вони не відповідають дійсно встановленим обставинам справи, зроблені без врахування та оцінки заперечень і доказів, у порушення вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім"я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Зміст вказаної норми передбачає наявність трьох умов для визначення наявності сімейних відносин: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що позивачем наявність всіх перелічених умов не доведена, оскільки не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувався факт його постійного проживання однією сім`єю із загиблою ОСОБА_5 саме відповідно до перелічених умов.

Так, на підтвердження постійного проживання позивача з 2009 року із сестрою дружини ОСОБА_5 до часу загибелі останньої у будинку АДРЕСА_1 , позивач надав довідки про склад сім`ї, видані та підписані головою квартального комітету.

Між тим, дані довідки не можна приймати як належний та допустимий доказ,зважаючи на наступне.

Згідно довідки про склад сім`ї саме ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою загиблої, проживала та вела спільне господарство з сестрою ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 з 2009 року по день аварії 12.10.2010 року (а.с.11).

У довідці про склад сім`ї ОСОБА_1 вказано, що останній дійсно проживав у будинку АДРЕСА_1 з 2009 року по день аварії 12.10.2010 року постійно (а.с.10).

Проте, вказана довідка не містить інформації, що ОСОБА_1 проживав із загиблою однією сім"єю, вів спільне господарство з ОСОБА_5 , чи інші визначення у підтвердження наявності саме сімейних відносин. Вимогами позивача не визначено також і у якому статусі він проживав із загиблою однією сім"єю.

Однак, суд першої інстанції прийняв до уваги зазначені довідки, як належний та допустимий доказ у порушення вимог ст. 77-78 ЦПК України.

В той же час, згідно паспортних даних позивач значиться зареєстрованим в будинку АДРЕСА_2 з 05 серпня 2002 року, що свідчить про те, що позивач мешкав за іншою адресою, ніж померла ОСОБА_5 (а.с.4 зворот) і зазначене не було спростовано в ході розгляду справи.

Інших письмових доказів, які б свідчили про факт спільного проживання з померлою ОСОБА_5 , пов`язаного спільним побутом та наявністю взаємних прав та обов`язків, - позивач не надав. Його твердження, що він здійснював відповідні купівлі, вів сумісне господарство з померлою, не підтверджені відповідними доказами.

Також, судом першої інстанції не враховано, що для встановлення факту спільного проживання однією сім"єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат.

Позивачем на підтвердження своїх вимог та з урахуванням вимог закону, належних доказів не надано, а ні суду першої, а ні апеляційної інстанції.

Вказані обставини судом першої інстанції не встановлені, а допитані районним судом свідки не надали переконливих пояснень саме в питанні наявності сімейних відносин позивача із загиблою ОСОБА_5 .

Крім того, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 129/2115/15-ц.

З огляду на зазначене, є підстави вважати, що позивач не довів факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 в період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, колегія суддів не може взяти до уваги при розгляді даної справи рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року, яким задоволено позов прокурора та встановлено факт проживання однією сім`єю з 2009 року і до моменту аварії ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 (а.с.18), оскільки, дане судове рішення не має преюдиційного характеру у спірних правовідносинах.

Враховуючи недоведеність факту проживання однією сім`єю із загиблою та безпідставність висновків місцевого суду, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" - задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна