Справа № 635/3224/20
Провадження № 2-з/645/87/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Волкова А.Р.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач просить суд: визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 19,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку комплексу будівель, що знаходиться у АДРЕСА_2 та складається з ангару-складу літ. «Б-1», площею 362,30 кв.м., ангару-складу літ. «В-1», площею 362,30 кв.м., та ангару-складу літ «А-1», площею 334,70 кв.м., реєстраційний номер майна 11658127; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобілю AUDI Q7, 2016 року, дата реєстрації 25.04.2017 року, об`єм двигуна 2967 куб.см.; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобілю NISSAN LEAF, 2015 року, дата реєстрації 25.04.2018 року.

Позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_3 просить суд накласти арешт на нерухоме та рухове майно, яке є предметом позову і зазначене вище.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено.

25 вересня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та є предметом позову.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено.

08 жовтня 2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом:

накладення заборони відчуження у будь-який спосіб, а також передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , , житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 19,2 кв.м.; комплекс будівель, що знаходиться у АДРЕСА_2 та складається з ангару-складу літ. «Б-1», площею 362,30 кв.м., ангару-складу літ. «В-1», площею 362,30 кв.м., та ангару-складу літ «А-1», площею 334,70 кв.м.;

накладення заборони відчуження у будь-який спосіб, а також передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку рухоме майно, саме: автомобіль AUDI Q7, 2016 року, дата реєстрації 25.04.2017 року, об`єм двигуна 2967 куб.см.; автомобіль NISSAN LEAF, 2015 року, дата реєстрації 25.04.2018 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що сторони з 18.09.2009 року перебувають у шлюбі, під час якого ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 ; комплекс будівель, що знаходиться у АДРЕСА_2 та складається з ангару-складу літ. «Б-1», ангару-складу літ. «В-1», та ангару-складу літ «А-1»; автомобіль AUDI Q7, 2016 року; автомобіль NISSAN LEAF, 2015 року. Нерухоме майно перебуває у володінні та розпорядженні відповідача, що свідчить, на думку позивача, про можливість відповідача здійснити його відчуження. Рухоме майно відповідно до відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 16.09.2020 року № 31/20-1463, 08.07.2020 року було перереєстроване на іншого власника. Вжиття заходів забезпечення позову, як вважає позивач, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження, снування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволенні позовних вимог та сприятимуть його виконанню. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення у позивача відсутні. Оскільки ціна позову є значною, невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК Україні заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

За вимогами ст.ст. 12,81 ЦПК України сторона по справі повинна довести ті обставини, на які посилається.

Забезпечення позову це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Позивачем ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача ОСОБА_2 спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, а також передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку нерухомого майна, та не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Така позиція суду кореспондується також з висновками Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року по справі №761/39201/18.

При вирішенні питання про забезпечення позову накладення заборони відчуження у будь-який спосіб, а також передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку рухомого майна, а саме: автомобілю AUDI Q7, 2016 року, дата реєстрації 25.04.2017 року, об`єм двигуна 2967 куб.см.; автомобілю NISSAN LEAF, 2015 року, дата реєстрації 25.04.2018 року, суд виходить з наступного.

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській обьласті від 16.09.2020 року № 31/20-1463 на адвокатський запит вбачається, що автомобіль NISSAN LEAF, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який 25.04.2018 року було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , 08.07.2020 року перереєстровано на іншого власника; автомобіль AUDI Q7, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який 25.04.2017 року було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , 08.07.2020 року перереєстровано на іншого власника.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спірне рухоме майно більше не зареєстроване за відповідачем, і власником його є інші особи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку із чим вимога позивача про накладення арешту на автомобілі не є співмірною із заявленими вимогами, оскільки у разі задоволення вказаної вимоги судом можуть бути порушені права інших осіб, не залучених до участі у справі.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя