Справа № 591/6898/19
Провадження № 2/591/2116/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2020 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі :

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання - Товстуха Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/6898/19 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви б/н від 25 вересня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Оскільки відповідачем не були виконані належним чином прийняті на себе зобов`язання за договором, станом на 31 серпня 2019 року утворилася заборгованість - 171 556 грн. 32 коп. Тому просить стягнути на свою користь борг по договору в розмірі 125 612,04 грн. та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи повідомлена, подала письмову заяву про слухання справи у відсутність.

Відповідно до письмово висловленої позиція відповідачка проти позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 8 липня 2020 року скасоване заочне рішення та призначено справу до розгляду на 7 жовтня 2020 року.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до договору № б/н від 25 вересня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10).

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 31 серпня 2019 року заборгованість відповідача перед банком становить 171556 грн. 32 коп., яка складається з:

592,39 грн. - тіло кредиту;

164661,43 грн. - заборгованість за процентами;

6302,50 грн. - нарахованої пені та комісії;

Позивач ставить питання про стягнення 592,39 грн. заборгованості за кредитом та 125019, 65 грн заборгованості по процентам за користування кредитом з 25.09.2007 року по 29.04.2019 року.

Відповідач просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову на цій підставі. Відповідач зазначила, що остання проплата була нею здійснена 31 травня 2015 року у розмірі 200 грн.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 останній раз здійснювала погашення боргу 11 червня 2016 року у розмірі 1 грн. 50 коп., що вбачається з розрахунку наданого банком.

За змістом ч.1 ст.629 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч.2 ст.1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Аналогічна правова позиція висловлена в Великої Палати Верховного Суду у справах №444/9519/12 від 28 березня 2018 року та №713/182/17 від 04 липня 2019 року.

Суд вважає дану правову позицію пріоритетною, оскільки вона висловлена Великою Палатою.

Таким чином, суд вважає доведеним факт спливу позовної давності, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 4 листопада 2019 року, тобто після спливу трирічного терміну з моменту останнього проведення платежу вказаного як позивачем так і відповідачем.

Таким чином, пропущений 3 річний строк з моменту коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273,280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 7 жовтня 2020 року.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження вул. Грушевського,1 Д, м. Київ, 01001, Код 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Шелєхова