ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 626/1351/18

Провадження № 22-ц/818/1334/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П.

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Насінневе»

розглядаючи в порядку спрощеного провадження в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного товариства «Насінневе» про стягнення орендної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року, ухвалене суддею Рибальченко І.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного Акціонерного товариства «Насінневе» про стягнення орендної плати.

Позов мотивований тим, що 11 квітня 2008 року між нею та ВАТ «Насінневе» (правонаступником якого є ПрАТ «Насінневе») було укладено договір оренди землі №72 щодо земельної ділянки загальною площею 5,08га, кадастровий номер :09:000:0034, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області, який зареєстрований 09 лютого 2009 року у Харківській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 86. Також 11 квітня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі №71 щодо земельної ділянки загальною площею 5,08га, кадастровий номер :09:000:0035, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області, який зареєстрований 19 січня 2009 року у Харківській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за № 07. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 березня 2017 року на земельну ділянку загальною площею 5,08 га, кадастровий номер :09:000:0035.

Відповідачем порушено строки виплати орендної плати, за двома договорами. Вона не отримувала орендну плату за 2015-2017 роки за перебування в оренді двох земельних ділянок за договорами №71 та №72. Оскільки нормативно-грошова оцінка за вказані роки складала 187663,45 грн., то 3% від вказаної суми становить- 5629 грн. Враховуючи період несплати орендної плати позивач, з урахуванням останніх уточнень просила суд стягнути з ПрАТ «Насінневе» 34392,54грн. заборгованості зі сплати орендної плати.

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з врахування уточнених позовних вимог.

Представники відповідача ПрАТ «Насінневе» заперечували проти позову з підстав, вказаних у відзиві та надавали пояснення відповідно до його змісту.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Насінневе» на користь ОСОБА_1 орендну плату в сумі 15505,30грн. та судові витрати у розмірі 704,80грн., а всього 16210,10грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки відповідач був позбавлений можливості користування вказаними земельними ділянками, через обставини за які він особисто, на її думку, відповідає.

Також, із апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернулося ПрАТ «Насінневе».

Ухвалою Харківського апеляційного суду 23 березня 2020 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто апелянту.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у період з 17 квітня 2013 року по 15 серпня 2016 року ПрАТ «Насінневе» не використовувало земельні ділянки і відповідно не отримувало прибуток, то у товариства відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за вищезазначений період за спірними договорами оренди землі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,08 га, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ЯМ № 997099, виданим 26 грудня 2012 року.

11 квітня 2008 року між ВАТ «Насінневе» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №72, згідно умов якого остання передала в оренду ВАТ «Насінневе» земельну ділянку загальною площею 5,08га, кадастровий номер :09:000:0034, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області терміном на десять років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% на рік від нормативно грошової оцінки, що становить 1752,27грн. на рік або сільськогосподарською продукцією за ціною, яка склалася на момент розрахунку на товарній біржі міста Харкова, із складу відділку Ясна Поляна, при цьому орендна плата вноситься орендарем після збирання врожаю не пізніше 30 грудня поточного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Даний договір зареєстрований 09 лютого 2009 року у Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 86.

Також, матеріали справи свідчать, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «Насінневе» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , згідно умов якого останній передав належну йому земельну ділянку загальною площею 5,08 га, кадастровий номер :09:000:0035, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області терміном на десять років; зі сплатою орендної плати в розмірі 3% на рік від нормативно грошової оцінки, що становить 1752,27грн. на рік або сільськогосподарською продукцією за ціною, яка склалася на момент розрахунку на товарній біржі міста Харкова, із складу відділку Ясна Поляна, при цьому орендна плата вноситься орендарем після збирання врожаю не пізніше 30 грудня поточного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Даний договір зареєстрований 19 січня 2009 року у Харківській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" за №07.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем після його смерті, в тому числі на земельну ділянку площею 5,0835га., кадастровий номер :09:000:0035, стала його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 13 березня 2017 року.

Частиною 1 статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Отже, до ОСОБА_1 перейшли всі права та обов`язки за договором оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , укладеного 11 квітня 2008 року між ВАТ «Насінневе» та померлим чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Положеннями ст.ст.,626, 627, 638, 640, ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 Закону).

Згідно ст.ст.13, 14 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 21 Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За змістом ст.21 Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Відповідно до ст.22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. (ст.21 Закону).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, положенням ч.6. ст. 762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, за змістом вказаної норми матеріального права, якщо наймач тимчасово позбавляється можливості користуватися найнятим майном через обставини, за які він не відповідає, він звільняється від плати за весь час неможливості такого користування. Обставини, що є причиною неможливості використовувати найняте майно наймачем, можуть бути пов`язані як з діяльністю наймодавця, так і з певними об`єктивними обставинами (обставини непереборної сили, випадку тощо).

Тобто, особливість вищезазначеної норми, що міститься в ч.6 статті 762 ЦК України полягає в тому, що вона застосовується до тих випадків, коли майно взагалі не могло бути використане наймачем.

Пунктом 40 спірних договорів встановлено, що сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності , якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 17 квітня 2013 року у справі 626/583/13-ц за позовом жителів с. Ясна Поляна, Красноградського району, до ПАТ «Насінневе» про розірвання договорів оренди землі, за заявою представника позивачів ОСОБА_3 було вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ПАТ «Насінневе» вчиняти дії направлені на використання та обробіток, в т.ч. щодо спірних земельних ділянок: кадастровими номери - :09:000:0034, :09:000:0035.

Ухвалою цього ж суду від 15 серпня 2016 року вказані заходи забезпечення позов були скасовані, з посиланням на те, що заборона обробляти земельні ділянки протягом тривалого часу - більше 3-х років, штучно створює умови невиконання ПрАТ «Насінневе» своїх обов`язків щодо цільового використання та охорони земель, в т.ч. як господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що може призвести до незворотних наслідків.

Отже, матеріали справи свідчать, що у період з 17 квітня 2013 року по 15 серпня 2016 рік внаслідок прийняття ухвали Красноградського районного суду від 17 квітня 2013 року про забезпечення позову, ПрАТ «Насінневе» не використовувало земельні ділянки з кадастровими номерами :09:000:0035 та :09:000:0034, і відповідно не отримувало прибуток, а тому у товариства відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за вищезазначений період за спірними договорами оренди землі, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко