Справа № 369/2318/20
Провадження №2/369/2609/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

21.02.2020 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанови.

Відповідно до позовних вимог просили: скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 27.12.2018, якою було скасовано довідку-розрахунок заборгованості від 19.02.2018 провадження № 7368059; притягнути до відповідальності начальника Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київський області М.В. Кравчука за порушення вимог чинного законодавства і винесення постанови по закритому провадженню.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує дії посадової особи виконавчого органу, що виразились у прийнятті постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження (ВП № 7368059), якою, на думку позивача, було протиправно скасовано довідку-розрахунок заборгованості від 19.02.2018.

При цьому, судом встановлено, що зазначені дії були вчинені у рамках виконавчого провадження №7368059, яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-433, виданого 23.01.2003 Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Ознайомившись з матеріалами зазначеної позовної заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті, визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст.16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до абз. 3 п.5 зазначеної вище постанови та п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України у разі пред`явлення до суду такого позову в порядку в цивільного судочинства суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Судовий контроль за виконанням судових рішень регламентовано саме розділом VII ЦПК України.

Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (стягувач), має право на звернення до суду із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби відповідно до вимог ст. ст. 447, 448 ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Одночасно, позивачу роз`яснюється її право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця (статті 447, 448 ЦПК України), якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено її права.

З огляду на наведе, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження по вищевказаній цивільні справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА :

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанови - відмовити.

Роз`яснити, що позивач ОСОБА_1 має право звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, відповідно до вимог ст.ст.447, 448 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Києво-Святошинський районний суд Київської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Дубас