КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/13017/20-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12786/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Литвинової І.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Київської області, Головного управління Національної поліції Київської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів матеріальну шкоду у розмірі 973 876,90 грн. (а.с. 1-3).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року вказаний позов залишено без розгляду (а.с. 84-85).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 29 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті (а.с. 88-93).

На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, створив перешкоди у доступі до правосуддя позивачу з надуманих підстав. Зазначив, що суд не послався на жодну підставу залишення без розгляду позову, передбачену ст. 257 ЦПК України та надав хибну оцінку змісту позовної заяви, яка подана в порядку ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» після винесення прокурором постанови про закриття кримінального провадження. Право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю у сфері правосуддя виникає за умови закриття кримінального провадження згідно з п. 3 ч. 1 ст. 294 КПК України. За таких обставин позивач відповідно до Конституції України та чинного законодавства має безперечне право на відшкодування державою шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та тримання під вартою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, представник прокуратури Київської області - Галась О.М., представник Головного управління Національної поліції Київської області - Лиманюк О.В.заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази (а.с. 101-107).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Київської області, Головного управління Національної поліції Київської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури (а.с. 1-36).

Позов обґрунтований тим, що 29 березня 2018 року ОСОБА_1 прокурором Київської області Чібісовим Д.О. оголошено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 ,ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. 30 березня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва постановив ухвалу про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 881 000,00 грн. 02 квітня 2018 року було внесено заставу та звільнено ОСОБА_1 з під варти. 20 березня 2019 року кримінальне провадження було закрито постановою прокурора Генеральної прокуратури згідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КПК України.

Зазначав, що в лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Офісу Генерального прокурора, в якій просив в порядку та спосіб, передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначити розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури в сумі 973 876,90 грн., відшкодування якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

На заяву позивач отримав лист від 02 березня 2020 року, згідно змісту якого Офіс Генерального прокурора розмір майнової шкоди не визначив. Тому завдана шкода підлягає стягненню в порядку цивільного судочинства. Отже, під час досудового розслідування уповноваженими органами було допущено цілу низку порушень закону, зокрема, безпідставне оголошення підозри, тримання заявника під вартою. Заяви заявника про його непричетність до злочинів до уваги не бралися і фактично не перевірялися. Зазначав, що незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 29 березня 2018 року до 20 березня 2019 року, з них 4 дні був позбавлений волі, перебував під вартою з 29 березня 2018 року до 02 квітня 2018 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, а саме для уточнення кола учасників справи та їхніх процесуальних статусів, узгодивши з позовними вимогами до нього/них (а.с. 38-39).

03 квітня 2020 року позивач направив до суду заяву на виконання вищевказаної ухвали, де зазначив, що прохальну частину позову сформульовано відповідно до вимог Закону, при цьому, як заподіювані шкоди позивачем залучені співвідповідачі: прокуратура Київської області, Головне управління Національної поліції Київської області. Позовна заява містить обґрунтування правової позиції, оцінка якої на стадії відкриття провадження є передчасною. Зазначав, що вказані в ухвалі недоліки не є недоліками в розумінні ст. 175, 177 ЦПК України (а.с. 41-44).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 28 травня 2020 року (а.с. 45-46).

Згідно довідки Печерського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 справу було знято з розгляду у зв`язку з запровадженням карантинних заходів та перенесено судове засідання на 25 серпня 2020 року (а.с. 48, 63).

21 серпня 2020 року судом отримано заяву представника позивача ОСОБА_3 , в якій він зазначив, що враховуючи особливість спірних правовідносин вважає за можливе проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника та просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 73-75).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року вказаний позов залишено без розгляду (а.с. 84-85).

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР, оскільки слідчі дії у кримінальному провадженні проводив орган досудового слідства, то цей орган у місячний термін з дня звернення громадянина витребовує всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру шкоди, і виносить відповідну постанову. У разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин може оскаржити цю постанову до прокуратури або суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про відшкодування майнової шкоди заявлена позивачем з порушенням зазначеного порядку, тому її необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Предметом позову у даній справі є відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а саме - 973876 грн. 90 коп., як суми сплаченої заявником у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги (пункт 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР).

Відповідно до положень ст. 12 вищевказаного Закону, розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Статтею 257 ЦПК України визначений перелік підстав, за яких суд залишає позов без розгляду, та який є виключним.

Так, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Разом з тим, у розумінні ст. 257 ЦПК України не є підставою для залишення позову без розгляду заявлення позовної вимоги з порушенням порядку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання про порушення позивачем порядку відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, має вирішувати під час розгляду справи по суті.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

УхвалуПечерського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 09 жовтня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова