Провадження № 2/761/1708/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського університету імені Бориса Грінченка в особі ректора ОСОБА_2 визнання акту уповноваженого органу щодо накладення дисциплінарного стягнення незаконним та скасування наказу,

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у трудових відносинах з Київським університетом імені Бориса Грінченка. Починаючи з 08 вересня 2017 року (наказ № 1586-к/тр від 01.09.2017 року) ОСОБА_1 призначений на посаду викладача циклової комісії фізичного виховання Університетського коледжу. Згідно з наказом про розподіл навчального навантаження та Тарифікаційним списком викладачів Університетського коледжу ОСОБА_1 забезпечував у 2017-2018 навчальному році викладання навчального предмету «Захист Вітчизни».

На підставі викладеного в позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Київського університету імені Бориса Грінченка № 996-к/тр від 15.08.2018 року «Про дисциплінарне стягнення», яким оголошено догану викладачу Університетського коледжу ОСОБА_1 .

Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що винесений з грубим порушенням його трудових прав, оскільки відповідачем було порушено саму процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з урахуванням ст.ст. 147-149 КЗпП України.

Як випливає з оскаржуваного позивачем наказу, останнього притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни на підставі скарг студентів та службової записки директора коледжу, а також, за спізнення та прогули навчальних занять з дисципліни «Захист Вітчизни» та не дотримання вимог передбачених ст. 54 Закону України «Про освіту», пунктів 2.1., 2.2. посадової інструкції викладача Університетського коледжу. Більш того, зазначене вище є далеким від фактичних обставин справи і є лише формою мобінгу, так як, керівництво довідалося про його релігійні та світоглядні переконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

07.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнав та заперечував проти його задоволення в повному обсязі. Вважав, що твердження та доводи позивача є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідач зазначає, що у зв`язку із надходженням на ім`я директора Університетського коледжу колективних скарг від студентів 1 курсу: а саме заяви групи ХОРмс-1-17-4Од від 07.06.2018 року, доповідної групи ПОмс-2-17-4Од від 07.06.2020 року та службової записки директора коледжу Братко М.В. від 08.06.2018 року №216 щодо неналежного виконання посадових обов`язків викладачем навчального предмету «Захист Вітчизни», ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Викладач ОСОБА_1 неналежно виконував навчальну програму з дисципліни «Захист Вітчизни», недоцільно використовуючи час навчальних занять, зокрема під час кожного заняття змушував читати молитву, здійснювати релігійні ритуали (поклонятися незрозумілим силам, брати енергію сонця тощо); проводив заняття темами яких були сексуальне виховання, гігієна жінок тощо, які не передбачені навчальною програмою «Захист Вітчизни», під час занять дозволяв собі неетичні вислови щодо студентів, вживав некоректні висловлювання під час проведення занять, нав`язував для обговорення теми, які носять відверто провокативний характер: натуралістичні розмови про жіноче здоров`я; обговорення питань сексуального спрямування; характеризування християнської релігії як шкідливої; нав`язування язичництва; пропаганда знахарства як єдиної альтернативи сучасній медицині. Також встановлено, що викладач дозволяє собі спізнюватися на заняття, а в окремих випадках - бути відсутнім.

18.11.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якою сторона позивача такі доводи відповідача вважає лише стратегією мобінгу, а належність виконання навчальної програми можуть засвідчити лише спеціалісти, а не студенти у час коли заняття не проводяться. Відтак, наказ № 996-к/тр від 15.08.2018 року про оголошення догани виданий безпідставно, оскільки відсутній конкретний склад правопорушення.

28.11.2019 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач не погоджується із твердженнями позивача щодо організації мобінгу з боку керівництва стосовно викладача ОСОБА_1 , адже згідно із ч. 2 ст. 140 КЗпП, у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Пунктом 2.1 Інструкції, встановлено, що викладач зобов`язаний дотримуватись законодавства України у сфері вищої освіти, науки, запобігання корупції, правил і норм охорони праці та пожежної безпеки, Статуту Університету, Правил внутрішнього розпорядку, Кодексу корпоративної культури, Декларації про академічну доброчесність, рішень Вченої ради Університету та Педагогічної ради коледжу, наказів і розпоряджень ректора, розпоряджень директора коледжу, посадової інструкції, умов контракту, а також інших нормативних документів Університету.

Згідно з п. 2.2 Інструкції, викладач зобов`язаний дотримуватись норм педагогічної етики, поважати гідність осіб, які навчаються та працюють в Університеті; забезпечувати втілення місії, візії та цінностей Університету, утвердження й розвитку корпоративної культури.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту», педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; виконувати освітню програму для досягнення здобувачами освіти передбачених нею результатів навчання; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у здобувачів освіти повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України та навколишнього природного середовища; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки; повідомляти керівництво закладу освіти про факти булінгу (цькування) стосовно здобувачів освіти, педагогічних, науково-педагогічних, наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу, свідком якого вони були особисто або інформацію про які отримали від інших осіб, вживати невідкладних заходів для припинення булінгу (цькування).

Як визначено ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992р. № 9, судам необхідно з`ясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом ректора Київського університету імені Бориса Грінченка Огнев`юка В.О. № 996-к/тр від 15.08.2018 року позивачу, як викладачу Університетського коледжу, оголошено догану за невиконання під час проведення навчальних занять з дисципліни «Захист Вітчизни» обов`язків, передбачених ст. 54 Закону України «Про освіту», пунктів 2.1., 2.2. посадової інструкції викладача Університетського коледжу Київського університету імені Бориса Грінченка від 27.11.2017 року(далі - Інструкція).

Підпис позивача про ознайомлення з наказом № 996-к/тр від 15.08.2018 року, свідчить про його належне ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У своїх поясненнях від 12.06.2018 року на службову записку директора Університетського коледжу Братко М.В. від 08.06.2018 року, позивач не спростовував фактів, які викладені у скаргах студентів 1 курсу, підтвердив випадки запізнення та неявки на заняття.

В даному випадку Київським університетом імені Бориса Грінченка в особі ректора Огнев`юка Віктора Олександровичадотримані всі правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, враховані обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок, відібрані пояснення від порушника та застосовано менш суворий вид дисциплінарного стягнення, при цьому дотриманий місячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, відтак оскаржуване розпорядження прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні передбачені законом підстави для його скасування.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну (ст. 142 КЗпП України).

Ст. 147 КЗпП України установлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарний проступок визначається як невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов`язків.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач неналежним чином виконував трудові обов`язки, обумовлені правилами внутрішнього розпорядку, посадовою інструкцією викладача Університетського коледжу Київського університету імені Бориса Грінченка, порушив норми ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту» При цьому, докази неналежного виконання посадових обов`язків викладача, викладені у скаргах студентів, доповідних та службових записках від співробітників та наданої пояснювальної записки останнього, свідчать, що позивач проігнорував дані обставини та не вжив заходів щодо примирення зі студентами, належної співпраці із керівництвом щодо суміщення посад та складення графіку занять навчальної дисципліни «Захист Вітчизни», задля уникнення випадків запізнення та в окремих випадках - бути відсутнім. В цілому факти зазначені у заявах, засвідчують, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає вимогам посадової інструкції та суперечить законодавству України у сфері вищої освіти.

Таким чином, враховуючи те, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, наказ № 996-к/тр від 15.08.2018 року про оголошення позивачу догани є правомірним.

Також, не знайшли свого підтвердження посилання позивача на неправомірність дій відповідача, щодо розповсюдження недостовірної інформації, що ОСОБА_1 здійснює сексуальні домагання, оскільки зазначене не підтверджується матеріалами справи та до відповідальності за такі дії не притягався.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського університету імені Бориса Грінченка в особі ректора ОСОБА_2 визнання акту уповноваженого органу щодо накладення дисциплінарного стягнення незаконним та скасування наказу - відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: