Справа № 201/6921/20
Провадження № 2/201/2697/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого - судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання - Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів (а.с. 1 3).

Ухвалою судді від 24.07.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до положень ст.ст. 274, 279 ЦПК України (а.с. 19).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 01.03. 2019р. вона уклала з КП «Південукргеологія» договір № 51 про надання послуг, предметом якого є надання позивачкою послуги з внесення даних до системи ІС: ЗУП 8.3 для нарахування заробітної плати по підрозділам, формування документів для виплати заробітної плати, складання звітів до ФСС. Строк надання послуг з 01 березня по 31 березня 2019 року. Сторони погодили вартість послуг в сумі 8 759,00 грн.

Після надання послуг 31.03.2018р. сторони підписали Акт наданих послуг, яким підтвердили надання позивачкою послуг за договором у повному обсязі на загальну суму 8759,00 грн. без претензій щодо їх якості.

Відповідно до п. 5.1 договору відповідач оплачує отримані ним послуги на підставі Акта наданих послуг, які складаються сторонами, у безготівковій або готівковій формі. Однак, незважаючи на неодноразові звернення до відповідача, позивачці кошти не виплачені, тому вона звернулася до суду із цим позовом.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. 19.09.2020р. виконувачем обов`язки генерального директора КП «Південукргеологія» Старим О.М. наданий відзив на позов (а.с. 22 - 23), в якому відповідач зазначив, що з ОСОБА_1 01.03.2019р. дійсно укладений договір № 51 про надання послуг вартістю 8 759,00 грн. Пояснив, що заборгованість перед позивачкою виникла через несвоєчасне бюджетне фінансування, зменшення обсягів фінансування геологорозвідувальних робіт за державним замовленням, зниження попиту на ринку геологічних послуг, арешту рахунків підприємства, що призвело до тяжкого фінансового становища підприємства, внаслідок чого КП «Південукргеологія» не мало можливості своєчасно розрахуватись з позивачем.

Також вказав, що у при заявленні до стягнення всієї вартості послуг в сумі 8 759,00 грн. позивачкою не враховано те, що з цієї суми має бути сплачений податок на доходи фізичних осіб і військовий збір. За вирахуванням податків позивачка має отримати 7050,99 грн. (податок на доходи фізичних осіб становить 18%, що складає 1 576,62 грн., військовий збір - 1,5%, що складає 131,39 грн.).

Вважав, що витрати на правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн. є неспіввісними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Послуги адвоката в сумі 2500,00 грн. за надання консультації, підготовку та подачу до суду позовної заяви і додатків до неї у порівнянні з аналогічними судовими справами даної категорії, є необґрунтованими і завищеними.

Позивачка 25.08.2020р. надала відповідь на відзив (а.с. 27 - 28), у якій наполягала на наведених нею обставинах і на задоволенні позову. Додатково зазначила, що відсутність у відповідача коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань за договором. Не погодилася із тим, що з суми боргу має бути вирахувані податки і збори, оскільки справляння і сплата будь-яких податків з громадян (фізичних осіб) є, в тому числі, обов`язком громадянина (отримувача доходів). Суд має визначати суму стягнення без утримання будь-яких податків й інших обов`язкових платежів.

04.09.2020р. в.о. генерального директора КП «Південукргеологія» Старий О.М. подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 37 - 39), в яких зазначив, що оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, регулюється розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 цього Кодексу), та доходів, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 Кодексу). Суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору, включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 ПК України). При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди (абзац другий п. 164.6 цієї статті). Ставка податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України становить 18 % бази оподаткування, у тому числі на доходи за цивільно-правовими договорами.

При цьому, відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, тобто КП «Південукргеологія», який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Те ж саме стосується і сплати військового збору.

З огляду на викладене, вважав, що підлягає стягненню лише заборгованість в сумі 7050,99 грн. В оплаті адвокатських послуг просив відмовити.

29.09.2020р. позивачка подала заяву, в якій просила слухати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, компенсувати судові витрати (а.с. 42).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення, наявним в матеріалах справи (а.с. 41). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду справи встановлені такі обставини справи і відповідні ним правовідносини.

01.03.2019р. між ОСОБА_1 (як виконавцем) і КП «Південукргеологія» (як замовником) укладено договір № 51 з фізичними особами про надання послуг (а.с. 8 9).

Згідно із п. 1.1 цього договору виконавець прийняв на себе зобов`язання надати замовнику послуги з внесення даних до системи ІС: ЗУП 8.3 для нарахування заробітної плати по підрозділам, формування документів для виплати заробітної плати, складання звітів до ФСС, які замовник має прийняти та оплатити.

Строк надання послуг з 01 березня по 31 березня 2019 року.

В пункті 4.2 договору сторони погодили вартість послуг, що надаються замовнику, в сумі 8759,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору КП «Південукргеологія» оплачує отримані послуги на підставі Акта наданих послуг, які складаються сторонами, у безготівковій або готівковій формі.

У цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В ч. 1 ст. 903 ЦК України чітко вказано, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Після надання послуг за договором сторони 31.03.2019р. підписали Акт наданих послуг, яким підтвердили надання ОСОБА_1 послуг за договором у повному обсязі на загальну суму 8759,00 грн., без претензій щодо якості наданих послуг (а.с. 10).

При цьому, суд зауважує, що важке фінансове становище та відсутність можливості своєчасно розрахуватися із позивачем не звільняє відповідача від відповідальності за порушення договірного зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У поданих до суду відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив КП «Південукргеологія» позовні вимоги відповідач визнав частково, вважав, що позивачка має отримати грошові кошти за укладеним договором у розмірі 7050,99 грн. (сума за виключенням податку на доходи фізичних осіб та військовий збір). При цьому, як зазначає відповідач, податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% складає 1576,62 грн, військовий збір - 1,5% складає 131,39 грн.

Відповідно до ст. 162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (п. 162.1.1); фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні (п. 162.1.2); податковий агент (п. 162.1.3).

Відповідно до пп. 14.1.54. ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Згідно з п. 14.1.180 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, регулюється розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 цього Кодексу), та доходів, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 Кодексу).

Суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди (абзац другий п. 164.6 цієї статті).

Ставка податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу становить 18 % бази оподаткування, у тому числі на доходи за цивільно-правовими договорами.

При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 зазначеного Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Податок сплачується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (пп. 168.1.4. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу).

Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПУ України, а саме фізичні особи - резиденти (нерезиденти), які отримують доходи з джерела їх походження в Україні (пп. 1.1 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Оскільки доходи у вигляді винагороди, отримані відповідно до умов цивільно-правового договору (контракту) фізичною особою, включаються до місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, то такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %.

Згідно із п. 1.1. ст. 1 ПК України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Одним з принципів податкового законодавства є загальність оподаткування, згідно із яким кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу (пп. 4.1.1. п. 4.1. ст. 4 ПК України).

Таким чином, до правовідносин з питань оподаткування застосовуються норми ПК України, які чітко передбачають обов`язковість сплати податків і зборів у разі отримання доходу за цивільно-правовою угодою. Платником такого доходу є податковий агент, яким для позивачки є відповідач.

З урахуванням викладеного, з відповідача слід стягнути кошти за укладеним договором у розмірі 7050,99 грн., тобто за виключенням податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% (1576,62 грн.) і військового збору 1,5% (131,39 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача на користь позивача у розмірі 2500,00 грн., суд дійшов такого висновку.

Частина 3 ст. 137 ЦПК передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката кількість годин, витрачених на надання кожної послуги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК).

Більш широкого переліку документів, що підтверджують розмір витрат кодекс не містить, однак з даного приводу є чимало правових висновків Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №823/2638/18 від 16.05.2019р. містить висновки про те, що надані позивачем договір, рахунок (з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг) та квитанція про оплату цих послуг є належними і достатніми доказами для стягнення понесених витрат, а складення акту виконаних робіт не передбачено умовами договору, тому сам факт виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про прийняття цих послуг. Таким чином, необґрунтованою є вимога щодо прайс-листа та акту виконаних робіт (послуг) за умови, що надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/856/18 від 22.12.2018р. зазначається, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №922/1163/18 від 06.03.2019р. містить висновок, що відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, в договорі про надання правничої допомоги необхідно вказувати хоча б мінімальні ціни конкретних послуг адвоката, а в рахунку та акті виконаних робіт (якщо його підписання передбачено договором) потрібно вказувати детальний опис наданих послуг. Ну і, звичайно ж, не слід забувати долучати до матеріалів судової справи копії свідоцтв всіх адвокатів, які надавали правову допомогу, навіть якщо ця допомога не була пов`язана з безпосередньою участю в судових засіданнях.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК).

Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК).

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно зі статтею 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката, узгоджується з умовами укладеного між адвокатом та клієнтом договором про надання правничої допомоги № 26-06/20 від 26.06.2020р., додатком до договору №1 від 26.06.2020р. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується актом про надання та оплату правничої допомоги від 25.08.2020р., підписаним між ОСОБА_1 і керуючим Адвокатським бюро «Наталя Нагорна та партнери», а її фактична оплата - квитанцією від 02.07.2020р. про оплату 2500,00 грн.

За даними Єдиного реєстру адвокатів керівник Адвокатського бюро «Наталя Нагорна та партнери» Нагорна Наталя Олексіївна має Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 1178, видане 07.10.2003р.

Тому, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належними доказами довела понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача (а.с. 12).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати на правничу допомогу відлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: у сумі 2012,50 грн. (7050,99 грн. х 2500,00 грн. / 8759,00 грн. = 2012,50 грн.).

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. (як мінімальна ставка судового збору) (а.с. 11).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» (, яке знаходиться за адресою: вул. Чернишевського, 11, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 7050,99 грн. (сім тисяч п`ятдесят гривень 99 коп.).

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» (, яке знаходиться за адресою: вул. Чернишевського, 11, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2012,50 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.