Провадження №2/760/7054/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/про відмову в відкритті провадження в справі /
30 вересня 2020 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, стягнення моральної шкоди, суддя
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом і просить:
- стягнути з відповідача на його користь і користь його сім`ї
грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі без
відрахування площі державної квартири в розмірі 1 745 877, 40 гр.;
- зобов`язати відповідача в разі невиплати ним цієї суми грошової компенсації в цьому році здійснити її перерахунок при подальшій виплаті у зв`язку з зміною відповідно показника обрахування, що визначається щорічним наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України;
- стягнути з відповідача на його користь та користь його сім`ї заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 гр.
В відкритті провадження в справі має бути відмовлено, виходячи з наступного.
Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 25 серпня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.
В додатках до позовної заяви міститься копія рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підготовки (Чернігівський обласний військовий комісаріат), Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на отримання жилого приміщення, визнання незаконними рішень, їх скасування, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Вказаним рішенням в задоволенні позову було відмовлено.
З рішення суду вбачається, що предметом позову були вимоги позивача про:
- зобов`язати відповідачів негайно надати його сім`ї складом із 5-ти осіб грошову компенсацію за налжне до отримання жиле приміщення в повному осязі без відрахування площі державної квартири, в якій залишаються проживати колишні члени його сім`ї;
- стягнути з Міністерства оборони України 5 000, 00 гр. моральної шкоди.
Тобто, предметом обох позовів є вимоги позивача про належне йому право на отримання грошової компенсації за належне йому до отримання жиле приміщення в сумі, залежно від строків її виплати.
За змістом рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2020 року з аналогічними позовами позивач звертався, починаючи з 2016 року, неодноразово.
Неодноразово в позовах було відмовлено.
Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивачів.
Враховуючи вказане положення слід вважати, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Зі змісту рішення Деснянського районного суду м. Чернігова вбачається, що судом надано правову оцінку обставинам (підставам), зазначеним у позові, які є аналогічними у даній справі.
Та обставина, що вимога позивача в частині зобов`язання виплатити компенсацію є дещо зміненою, не вважається зміною підстав позову чи доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин.
Вказаної правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 18.03.2018 року в справі №916/1764/17.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: SovtransavtoHolding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Враховуючи вказані положення суд вважає, що подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі Деснянським районним судом м.Ченігова , яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, у відкритті провадження в справі має бути відмовлено.
Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя
У Х В А Л И В :
У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, стягнення моральної шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва