ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1435/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4842/19 Категорія: 304090000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 08 жовтня 2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі - 539585,71 грн., яка складається з наступного: 2222,52 грн. - заборгованість за кредитом; 529316,62 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 8046,57 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Позивач стверджує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 124159,63 грн., яка складається з наступного: 2222,52 грн. - заборгованість за кредитом; 121937,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 08 жовтня 2007 року по 29 вересня 2017 року.

Просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 124159,63 грн.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 2222,52 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак, врахувавши той факт, що фактично отримані кошти позичальником не повернуто, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність їх стягнення з останнього.

Не погоджуючись з рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2020 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог та задовольнити вимоги банку у цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилався на те, що суду першої інстанції надана довідка про умови кредитування, яка власноруч підписана відповідачем. У вказаній довідці зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 % на місяць. Крім цього сторонами узгоджено розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки.

Сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Крім того, скаржник зазначає, що місцевий суд оскарженим рішенням призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2007 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у відповідності до якої, крім її анкетних даних, зазначено, що вона бажає отримати кредитку «Універсальна». Бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві вказано, як 5000 грн.

У анкеті-заяві підписаній ОСОБА_1 зазначено, що вона згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До анкети-заяви додано довідку про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна GOLD».

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 08 жовтня 2007 становить: 124159,63 грн., яка складається з: 2222,52 грн. заборгованості за кредитом та 121937,11 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 08 жовтня 2007 року по 29 вересня 2017 року

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

А тому суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до правильного висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 жовтня 2007 року шляхом підписання анкети-заяви.

Проте матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 крім анкети - заяви в якій визначена процентна ставка 2,5%, підписала і довідку про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна GOLD» з якої вбачається, що за користування кредитом сплачуються відсотки у сумі 2,5% в місяць тобто 30% на рік. Також в довідці погоджено сплату пені, комісії та штрафів.

Однак з урахуванням того, що Банк вимог про стягнення з відповідачки пені та штрафів в позовній заяві не заявляв, вимоги викладені в прохальній частині апеляційної скарги судовою колегією не приймаються.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 липня 2007 року вбачається, що починаючи з вересня 2014 року банком було збільшено розмір процентної ставки до 32,4%, а з квітня 2015 року - до 42 % річних.

Оскільки розмір процентної ставки за користування грошовими коштами між сторонами був узгоджений, дії банку щодо нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом по підвищеній процентній ставці виходять за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Виходячи з того, що банк погодив із позичальником процентну ставку в розмірі 2,5 % щомісячно, що складає 30 % на рік, колегія суддів вважає за доцільне перерахувати нараховані банком проценти з 01 вересня 2014 по 29 вересня 2017 року саме за процентною ставкою 30%.

Згідно з наданим банком розрахунком, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за вказаний період становить 1125 днів.

Заборгованість за тілом кредиту станом на 01 вересня 2014 року (день підвищення процентної ставки) становила 2222,52 грн.

Враховуючи наведене, розмір заборгованості за процентами за період з 01 вересня 2014 по 29 вересня 2017 року складає 2083,60 грн. ((2222,52 грн. * 30 %) / 360 дн.) * 1125 дн.).

Таким чином, за період з 05 листопада 2007 року по 29 вересня 2017 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 7605,63 грн. (5522,03 грн. + 2083,60 грн.), де 5522,03 грн. - сума процентів, нарахованих банком за період з 05 листопада 2007 року по 31 серпня 2014 року (до підвищення процентної ставки).

Оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач погодила істотні умови договору кредитування шляхом підписання відповідної Довідки, в якій передбачено розмір процентної ставки, а також погодила розмір процентної ставки у заяві-анкеті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню. рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи із вищевикладеного, рішення суду необхідно змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 300,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2020 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та в частині стягнення судових витрат в сумі 115 гривень 70 копійок.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитомв розмірі 7605,63 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 300,40 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді