Ухвала

Іменем України

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 725/6192/19

провадження № 61-3711ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 лютого 2019 року у складі суддів: Височанської Н. К., Владичана А. І., Литвинюк І. М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про витребування майна.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в позовній заяві неповно викладено обставини справи, немає посилань на докази про виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із тим, що до позовної заяви не додано доручення або інший документ, який надає право ОСОБА_5 представляти інтереси ОСОБА_2 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 лютого 2019 року ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 листопада 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що залишаючи без руху позовну заяву, подану ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , суд першої інстанції не вказував заявнику на відсутність у додатках до позовної заяви довіреності чи іншого документа, що підтверджує повноваження представника позивача, а тому дійшов передчасного висновку визнавши неподаною та повернувши позовну заяву ОСОБА_2 з підстав того, що до позовної заяви не додано доручення або інший документ, який надає право ОСОБА_5 представляти її інтереси.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав 21 лютого 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 лютого 2019 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява була подана належним чином. Позовна заява підписана та складена ОСОБА_5 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 . Суд першої інстанції відповідно до статті 185 ЦПК України перевіряючи документи позовної заяви встановив, що в матеріалах позовної заяви відсутнє доручення або інший документ, який надає право ОСОБА_5 представляти інтереси ОСОБА_2 .

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Залишаючи позовну заяву без руху в ухвалі від 06 листопада 2019 року суд першої інстанції зазначив, що позовна заява подана з порушенням вимог статей 175-177 ЦПК України, а саме: відсутні посилання на докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема: не повно викладено обставини справи; немає посилань на докази про виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позивач в тексті позовної заяви не посилається на докази, щодо права власності на спірне майно. Посилається в позові на рішення суду, але не долучає їх до матеріалів позовної заяви. В прохальній частині позову вказує на витребування майна на її користь, але не посилається на докази , щодо права власності на вказане майно. Також не посилається на докази, чи перебувало вказане спірне майно у власності позивача та на підставі яких документів.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції з посиланням на ухвалу про залишення позову без руху виходив з того, що позовна заява підписана та складена ОСОБА_5 , який діє в інтересах позивачки ОСОБА_2 . В додатках до позовної заяви відсутнє доручення або інший документ який надає право ОСОБА_5 представляти інтереси ОСОБА_2 . В матеріалах наявне лише доручення на представництво інтересів відповідача ОСОБА_4 . ОСОБА_5 .

Отже, залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції не вказував заявнику на відсутність у додатках до позовної заяви довіреності чи іншого документа, що підтверджує повноваження представника позивача, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо визнання позовної заяви неподаною та повернення заявнику.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про витребування майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат