ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц - 819/401/2020 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Семиженка Г.В.,

з секретарем Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Загоруйко Геннадія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Другої Херсонської державної нотаріальної контори про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 14.09.2017 року та скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру.

Ухвалою суду заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Загоруйко Геннадій Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу. Свої доводи мотивує тим, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову судом. Зазначає, що позивачем не надано доказів які б свідчили, що відповідачка має намір здійснити будь-які дії з оскаржуваним майном.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що звертаючись з вказаною заявою про забезпечення позову він хоче запобігти подальшого переоформлення майна на інших осіб, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити і зробити неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N 9).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція висловлена 02 вересня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 917/137/19 (ЄДРСРУ № 83958431).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки наявністю передбачених ст. 149 ЦПК України підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду є правильними, відповідають обставинам справи і вимогам закону. При вжитті заходів забезпечення позову судом обґрунтовано враховано як зміст вимог позивача, які полягають у стягненні грошових коштів, так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами (пункти 3 і 4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову, оскільки реалізація спірного майна під час розгляду справи може призвести до неможливості виконання рішення суду та своєчасного розгляду справи, що є завданням цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Загоруйко Геннадія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2019 року по даній справі про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко