Справа № 645/7838/19
Провадження № 2/645/571/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 березня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошову суму в розмірі 13845,51 грн., яка складається з: втрат від інфляції у розмірі 2839,00 грн., 3% річних у розмірі 1693,00 та проценти на рівні облікової ставки 16,50% річних у розмірі 9313,51 грн. за період з 04.12.2018 по 04.12.2019.

Як на підставу позову посилається на те, що 25.07.2017 позивач надав а відповідач отримав в позику грошову суму в розмірі 2000,00 доларів США на строк до 21.12.2017. Проте, своє зобов`язання відповідач не виконав , та станом на день звернення з позовом до суду позику не повернув. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 його позов до відповідача про стягнення заборгованості до договором позики було задоволено, визначено розмір, та стягнуто : заборгованість, станом на 03.12.2018 в сумі 56445,52 грн. , три відсотки річних у сумі 1557,89 грн.. Станом на день подання цього позову борг відповідачем не повернуто. Тому позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.12.2019 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою суду від 23.12.219 відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії»).

В судове засідання представник позивача Корнієнко Б.Д., який діє на підставі до доручення, не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 (у справі №645/7339/18), яке набрало законної сили 02.04.2019, встановлено, що ОСОБА_1 надав у позику ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 2000,00 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки. Відповідно до змісту вищевказаної розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти до 31.12.2017 року. Оскільки ОСОБА_2 не виконав зобов`язання і не повернув борг, чим порушив вимоги договору. Вказаним рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 25.07.2017 в загальній сумі, що станом на 03.12.2018 року складає 56445,52 грн., а також три відсотки річних у сумі - 1557,89 грн..

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані обставини справи були встановлені заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 (у справі №645/7339/18), тому ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

У зв`язку з не поверненням боргу, позивач звернувся до суду до відповідача про стягнення з останнього 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Доказів на підтвердження повернення відповідачем грошових коштів за вказаним договором позики від 25.07.2017 - суду не надано, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено факт повернення грошових коштів позивачу, навіть частково.

Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, відповідачем не виконані обов`язки щодо повернення грошових коштів у розмірі 56445,52 грн. у строк, встановлений договором позики від 25.07.2017 року, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням зазначеного індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3-х відсотків річних за період з 04.12.2018 по 04.12.2019 у розмірі 1693,00 грн..

Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних втрат за період з 04.12.2018 по 04.12.2019 у розмірі 2839,00 грн..

Грошовою одиницею України є гривня. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Таким чином за статтею 625 ЦК України встановлений індекс інфляції ураховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у валюті України гривні.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

При цьому, розраховані Державною службою статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при цьому, якщо в індексованому періоді набирається не менше п`ятнадцяти днів.

Аналогічна правова позиція вкладена у постановах ВГСУ від 13.03.2013 у справі №21/5005/6113/2012, від 10.04.2014 у справі №910/15873/13.

Також, позивачем заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки 16,50% річних у розмірі 9313,51 грн. за період з04.12.2018 по 04.12.2019.

Задовольняючи дану вимогу, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону, встановлений строк повернення процентів до 31.12.2017 та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, найнижчий показчик якої згідно облікової ставки НБУ за 2019 є 16,50%.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 7 вересня 2016 року (справа № 6-1412цс16).

У в`язку з вищевказаним, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача за договором позики від 25.07.2017 року підлягає стягненню три відсотки річних (з 04.12.2018 по 04.12.2019 - 1693 грн. 00 коп.), проценти на рівні облікової ставки 16,50% річних (за період з 04.12.2018 по 04.12.2019 9313 грн. 51 коп..) та інфляційні втрати (за період 04.12.2018 по 04.12.2019 - 2839 грн. 00 коп.) у загальній сумі 13845 грн. 51 коп.

У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 82, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 13845,51 грн ( тринадцять тисяч вісімсот сорок п`ять грн.. 51 коп.), з яких: сума втрат від інфляції в розмірі 2839,00 грн., 3% річних у розмірі 1693,00 грн. та проценти на рівні облікової ставки 16,50% річних у розмірі 9313,51 грн. за період з 04.12.2018 по 04.12.2019.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Фрунзенським РВ УМВС України в Харківській області 22.08.1997 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 25 березня 2020 року.

Суддя -