Провадження № 2-о/521/285/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

09 жовтня 2020 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гуревський В.К., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся в межах окремого провадження із заявою ОСОБА_1 , за якою просив встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 24.12.1998 р., справа № 2-2035/98, яке набрало законної сили 04.01.1999 р., та було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15.02.1999 р. до реєстрової книги № 117 доп., за реєстром № 4374 стор. 198, за яким йому на праві власності належить 7/50 домоволодіння АДРЕСА_1 ), де по-батькові власника помилково записано російською як « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », посилаючись на таке.

Відповідно до рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 24.12.1998р., справа №2-2035/98, заявнику на праві власності належить 7/50 домоволодіння АДРЕСА_1 ). Рішення набрало законної сили 04.01.1999 р.

Право власності було зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 15.02.1999 р. до реєстрової книги № 117доп., за реєстром № 4374 стор. 198.

Причиною звернення до суду з даною заявою є те, що у вказаному рішенні суду по-батькові заявника записано російською як « ОСОБА_3 », а у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 27.11.1998 р. - українською « ОСОБА_5 », російською « ОСОБА_4 ». У свідоцтві про народження заявника ім`я його батька вказано російською як « ОСОБА_6 », по-батькові дитини російською - як « ОСОБА_4 ».

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України умовами, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, є:

1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2) коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3) заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4) встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п. 4 Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК (ЦПК 2017 року - ст. 186 ч. 1), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Також не можуть бути встановлені факти винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи.

Заявник вказує, що даний факт необхідно йому встановити для подальшої реалізації свого права власника на належну йому частину домоволодіння. Однак, не вказує орган, який не визнає такого його права з наданням відповідної відмови, оскільки певний орган має бути залучений до участі у справі у якості заінтересованої особи, де буде реалізовано рішення суду про встановлення факту.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Частинами 1 і 2 статті 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Судом роз`яснюється заявнику, що законом визначено інший порядок встановлення такого факту. Це можливо в рамках розглядузаяви про внесення виправлень в рішення суду на підставі норм ЦПК України, чи визнання права власності в порядку позовного провадження, чи встановлення належності правовстановлюючого документа - реєстраційного свідоцтва (яка видавалося органами БТІ).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За викладених обставин заява про встановлення такого факту не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 256 та п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Аналогічного висновку дійшов Малиновський районний суд в ухвалі про відмову у відкритті провадження у справі від 01 жовтня 2020 року у справі 521/16055/20 (провадження № 2-о/521/278/20) за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, з якою він звертався до суду раніше.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 294 та ст. 315 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

СУДДЯ В.К.Гуревський