Справа № 639/16/20
Провадження № 2/639/614/20
25 березня 2020 року
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся з позовною заявою, яка в подальшому була уточнена, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та просив суд ухвалити рішення, на підставі якого усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням позивачу, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 визнавши відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеним житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач по справі є його колишньою дружиною.
Він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з березня 1998 року, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2009 року.
Позивач зареєстрував відповідача у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, 12.02.2015 року.
16 грудня 2018 року відповідач покинула домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з реєстрації добровільно не знялась.
Відповідач по сьогоднішній день не проживає за місцем реєстрації, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в будинку не має. Окрім того реєстрація відповідача в належному позивачу домоволодінні перешкоджає йому реалізувати його право на розпорядження та користування даним майном.
Вищевикладені обставини і вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик та допит свідків - задоволено.
Позивач ОСОБА_1 в минулому судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, та надав пояснення посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував, але в судовому засіданні була оголошена перерва для надання додаткових доказів по справі.
25.03.2020 року в судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність, разом із додатковим доказами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причину не явки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 27.04.2006 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чепигою Т.В., ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 7/18 частин житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі №372, що також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів від 27.04.2006. (а.с. 10,11)
Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 11.05.2006 року посвідченого державним нотаріусом Першої ХДНК ОСОБА_3 Л.В., ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 4/18 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №2-1694, що також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів від 11.05.2006. (а.с.12,13)
За договором дарування частини будинку від 18.04.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чепигою Т.В., ОСОБА_1 належить 7/18 частин житлового будинку з надвірним будівлями АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за №358., також це підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.04.2006. (а.с.14,15)
Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 вересня 2019 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 березня 2015 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції під актовим записом № 106 розірвано. (а.с.58)
З довідки №14 від 21.01.2020, яка видана ОСОБА_1 , що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а на підставі витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно від 19.04.2006, від 12.05.2006, та від 28.04.2006, йому належить частки 7/18/,4/18,7/18 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На житловій площі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26)
Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (кожен окремо) пояснили, що відповідач за спірною адресою не проживає з грудня 2018 року, будь-яких особистих речей у спірному будинку її не має, позивач перешкод у користуванні спірним будинком не чинив.
Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У зв`язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , шлюб між сторонами розірвано, відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає без поважних причин вже тривалий час, будь-якої домовленості стосовно цього між нею та позивачем не має, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 25.03.2020

Суддя С.О. Рубіжний