ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/810/20
"24" вересня 2020 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
18.06.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своїй заяві позивачка посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім неї та її доньки в житловому будинку зареєстрований її син, відповідач у справі. На даний час за вказаною адресою ніхто не проживає. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 2010 року, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні житла, його особистих речей в ньому не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні члени її сім`ї відповідачу не чинили.
Факт реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, а тому ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням.
25.06.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
До суду позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 28.07.2020 та 24.09.2020 не з`явився. Про місце, час і день слухання справи був повідомлений за адресою реєстрації належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відмітками за закінченням терміну зберігання». Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав.
Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Судом встановлено, що на підставі договору-дарування від 23.11.1990 ОСОБА_1 набула права власності на житловий будинок та господарчі будівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджено копією вказаного договору-дарування.
Актом обстеження проживання від 25.05.2020, складеного депутатом Петриківської селищної ради від виборчого округу № 11 ОСОБА_3 , підтверджено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які зареєстровані по АДРЕСА_1 , фактично за вказаною адресою не проживають. Зазначено, що ОСОБА_2 не проживає в зазначеному будинку з 2010 року.
Відповідно до акту обстеження проживання від 21.05.2020, складеного депутатом Петриківської селищної ради від виборчого округу № 17 ОСОБА_5 , позивачка ОСОБА_1 фактично проживає з донькою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Приймаючи до уваги, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає більше одного року, суд вважає визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.
Вирішуючи питання про судовий збір, суд зауважує на тому, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому судовий збір в розмірі 840,80 грн. необхідно покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь держави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. О. Говоруха