Справа № 194/1051/20
Номер провадження 2-о/194/40/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Солодовник І.С.,

при секретарі Клімовій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту спільного проживання з чоловіком на день його смерті за однією адресою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою до заінтересованої особи про встановлення факту спільного проживання з чоловіком на день його смерті за однією адресою, в якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .. Її чоловік був пенсіонером та отримував пенсію до дня смерті в розмірі, який був більшим за її доходи, тому вона повністю перебувала на утриманні у чоловіка.

Після його смерті вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не підтверджено факт спільної реєстрації місця проживання разом з чоловіком на момент його смерті. Заявник вказує, що дані обставини виникли через те, що вони разом з чоловіком були зареєстровані та проживали у АДРЕСА_1 перебуває на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також, заявник зазначає, що підтвердити факт спільної реєстрації місця проживання разом із чоловіком на момент його смерті в позасудовому порядку вона не має можливості, оскільки будь - які довідки, які підтверджують факт реєстрації її з чоловіком по АДРЕСА_1 можуть бути видані органом, що діє на тимчасово окупованій території, та такі довідки будуть незаконними та не можуть бути прийнятими. Так, довідка від 20.08.2019 р. № 3155, видана ЛНР не створюють для неї ніяких правових підстав.

Заявник вказує, що факт спільної реєстрації та факт спільного проживання разом з чоловіком на момент його смерті підтверджується наступними доказами: копією довідки від 05.05.2015 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з якою, вона була зареєстрована в АДРЕСА_1 ; копією лікарського свідоцтва про смерть від 11.04.2009 р. № 137, виданого центральною міською лікарнею м. Краснодон, Луганської області, з якого видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_1 , та дане лікарське свідоцтво отримала вона - ОСОБА_1 ; копією довідки від 20.08.2019 р. № 3155, виданої ЛНР.

У зв`язку з чим, заявник просить суд встановити факт спільного проживання її з чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , справу розглядати без її участі.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак раніше у заяві про встановлення факту спільного проживання з чоловіком на день його смерті за однією адресою просила розглядати справу без її участі (а.с. 2-4).

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Пелевіна С.А. у судове засідання не з`явилася, однак засобами електронного зв`язку подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без участі представника, зазначила, що в прийнятті рішення цілком довіряють суду, після розгляду справи прийняте рішення просила направити на адресу Головного управління (а.с. 21-22).

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З правових позицій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» видно, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За частиною другою вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Молодогвардійськ, Луганської області, помер ОСОБА_2 у віці 53 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.04.2009 р. виконкомом Молодогвардійської міської ради Луганської області (а.с. 8).

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 18.11.1987 року Шахтинською селищною радою м. Губахи Пермської області, видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), про що також свідчить штамп у паспорті заявника ОСОБА_1 (а.с. 5).

Заявник ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримає пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 15.10.2014 р. Пенсійним фондом України (а.с. 7).

З заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з чоловіком на день його смерті за однією адресою видно, що її чоловік ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію до дня смерті в розмірі, який був більшим за її доходи, та вона перебувала на утриманні у чоловіка. Після його смерті вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не підтверджено факт спільної реєстрації місця проживання разом з чоловіком на момент його смерті.

З листа відділу з питань перерахунків пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.09.2020 р. № 0400-0319-8/75641 про відмову в перерахунку пенсії, видно, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 26.09.2014 р. як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 31.08.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до вказаного управління з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника згідно з ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за померлого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак їй було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з тим, що нею не надано довідки про реєстрацію місця проживання разом з годувальником ОСОБА_2 за однією адресою (а.с. 9).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки управління соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 05.05.2015 р. № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, вказане зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6), що також підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданим Молодогвардійським МВ УМВС України в Луганській області, з якого видно, що ОСОБА_1 з 17.05.1988 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5). З 05.05.2015 р. місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Також, судом встановлено, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 від 11.04.2009 р. № 137, виданого Комунальною установою «Центральна міська лікарня» Міністерства охорони здоров`я України м. Краснодон, Луганської області, місцем проживання та місцем смерті померлого вказано адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Отже, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 по день його смерті за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, надану заявником, в якості доказів довідку ТОВ «Сеніт-Т2» Луганської Народної Республіки № 3155 від 20.08.2019 р., про те, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали разом до дня смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1 , суд до уваги не приймає, оскільки вона є недійсною і не створює правових наслідків, враховуючи те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м. Молодогвардійськ, Луганської області віднесено до таких районів та відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 78, 81, 258-260, 293, 315, 316, 319 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 до заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту спільного проживання з чоловіком на день його смерті за однією адресою задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Суддя: І.С. Солодовник