Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку та визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку та визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в спільній частковій власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року (р-р. № 1-513), виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка є власником 1/2 частки однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 також є власником 1/2 частки вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року (р-р. № 1-511), право на яку вона придбала в порядку спадкування після смерті батька позивачки - ОСОБА_3 , будучи його дружиною на час смерті, яка його пережила. На даний момент в спірній квартирі на правових підставах ніхто не мешкає та не зареєстрований. Після тривалого мешкання в квартирі доньки відповідача, яка страдає психічними розладами та на теперішній час знаходиться в психіатричної лікарні м. Маріуполя, жиле приміщення доведене до критичного антисанітарного стану, не пригідного до використання за своїм цільовим призначенням. Сформувалися значні борги за послуги по утриманню квартири та будинку. Спірна квартира складається з жилої кімнати (літера 4), житловою площею 15,5 кв.м., коридору (літера 1), комори (літера 2), санвузлу (літера 3), кухні (літера 5), коридору (літера 6). Загальна площа квартири згідно технічної документації стані 28,9 кв.м. Частка відповідача в квартирі складає 7,75 кв.м. житлової площі та 14.45 кв.м. загальної площі. У позивачки з відповідачем ОСОБА_2 склались неприязні відносини, спільне користування спірним неподільним нерухомим майном неможливо. Спірне жиле приміщення відповідно до технічного розміщення житлової кімнати та допоміжних приміщень, є річчю неподільної, виділити в натурі з неї 1/2 частку квартири в її межах з урахуванням залишення в її власності обладнаного окремого приміщення з санвузлом і окремим входом неможливо, в результаті чого у співвласників немає можливості вирішити питання, що стосується володіння та порядку користування майном. На теперішній час оплату обов`язкових комунальних платежів після відмови відповідачки несе тільки позивачка за всю загальну і житлову площу, тому що не підтримання необхідної температури, санітарії в приміщеннях квартири та не прибирання майна і її дезінфекції, призведе до пошкодження і руйнування несучих та технічних конструкцій. Більш того, вона неодноразово зверталася до відповідачки з пропозицією купити відповідну частку в спірному домоволодінні за грошову суму в гривнях, на що ОСОБА_2 відповідала відмовою або робила пропозицію не порівнянну з вартістю і розмірами її частки. У зв`язку з зазначеними обставинами позивачка була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про припинення права на частку та визнання права власності на нерухоме майно з метою захисту свого права на майно.

На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, а сам 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , перерахувавши відповідачці в рахунок стягнення грошової компенсації за майно, що є спільним майном, грошові кошти в розмірі 92940,00 грн., що внесені на депозитний рахунок суду. Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 припинити.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника - адвоката Теміра І.В., який діє на підставі ордеру, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивачки - адвокат Темір І.В., який діє на підставі ордеру, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року (р-р. № 1-513), виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка - ОСОБА_1 є власником 1/2 частки однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 .

Відповідачці ОСОБА_2 належить право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року (р-р. № 1-511), право на яку вона придбала в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , будучи його дружиною на час смерті, яка його пережила.

Згідно технічної документації, спірна квартира складається з жилої кімнати (літера 4), житловою площею 15,5 кв.м., коридору (літера 1), комори (літера 2), санвузлу (літера 3), кухні (літера 5), коридору (літера 6). Загальна площа квартири згідно технічної документації становить 28,9 кв.м.

Судом встановлено, що на теперішній час в спірній квартирі на правових підставах ніхто не мешкає та не зареєстрований. Після тривалого мешкання в квартирі доньки відповідача, яка страдає психічними розладами та знаходиться в психіатричної лікарні м. Маріуполя, жиле приміщення доведене до критичного антисанітарного стану, не пригідного до використання за своїм цільовим призначенням, що підтверджується відповідним актом за підписами сусідів та фототаблицею.

Крім того, невиконання обов`язків іншим співвласником, а саме відповідачкою - ОСОБА_2 на час мешкання у квартирі її хворої доньки, сформувалися значні борги за послуги по утриманню квартири та будинку, що підтверджується копіями квитанцій.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту судової практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Згідно з частиною 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до положень ст.ст. 76,77,78, 80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку судового експерта Новікова В.С. № 4/з за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 09.06.2020 року ринкова вартість 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 92940,00 грн.

Відповідно до квитанції № 0.0., виданої 02.09.2020 року АТ КБ «Приват Банк», позивачкою ОСОБА_1 було внесену вищевказану суму у розмірі 92940,00 грн. на депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку про реєстрацію документів, виданого ККП «МБТІ - Маріупольська нерухомість», відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02.11.2001 року, виданого Управлінням міського майна належить право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 51.95 кв.м., жилою площею 30,5 кв.м.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які позивачка та її представник посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, тому суд визнає за позивачкою ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а сам 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 припинити. Крім того, ОСОБА_2 з депозитного рахунку слід перерахувати, в рахунок стягнення грошової компенсації за майно, що є спільним майном, грошові кошти в розмірі 92940,00 грн., які були внесені ОСОБА_1 за квитанцією № 0.0., виданою 02.09.2020 року АТ КБ «Приват Банк», на суму 92940,00 грн. Право спільної сумісної власності сторін на вищевказане майно слід припинити.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пп. 1 п. 1ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Виходячи з вартості спірного майна, ціна позову складає 92940,00 гривень, а відтак по справі має бути сплачений судовий збір у розмірі 929,40 грн.

Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а також враховуючи сплачену позивачкою суму судового збору (позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір: на користь ОСОБА_1 у розмірі 840,80 гривень та на користь держави в розмірі 88,60 гривень.

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 2500,00 гривень, які підтверджені товарним чеком від 02.06.2020 року.

На підставі ст. ст. 11, 365 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 76-82, 133, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку та визнання права власності на нерухоме майно, яке знаходиться в спільній частковій власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а сам 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , - припинити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за майно, що є спільним майном, в розмірі 92940,00 грн. (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 00 коп.).

Перерахувати ОСОБА_2 , в рахунок стягнення грошової компенсації за майно, що є спільним майном, грошові кошти в розмірі 92940,00 грн. (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 00 коп.), з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (розрахунковий рахунок - UA0011792 ; банк отримувача - Держказначейська служба України, м. Київ; код банку - 820172; код ЄДРПОУ - 26288796), внесені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН № НОМЕР_2 , за квитанцією № 0.0., виданою 02.09.2020 року АТ КБ «Приват Банк» (на суму 92940,00 грн.), на розрахунковий рахунок, що буде вказаний ОСОБА_2 .

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майно - квартиру АДРЕСА_1 , - припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 2500,00 гривень, а всього - 3340,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 88,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Суддя: А. М. Іванченко