У х в а л а

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 712/15934/19

провадження № 61-13252ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Надано п`ятнадцятиденний термін відповідачу для подання відзиву на позовну заяву.

07 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом, в якому просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та розподілити майно, яке не було враховано позивачем у первісному позові.

Одночасно з зустрічним позовом подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі зустрічного позову.

Заява мотивована тим, що сторони мали намір укласти мирову угоду щодо поділу майна подружжя, проте спільної згоди сторони не дійшли, оскільки позивач не визнає спільним сумісним майном квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки Ford Transit Custom, 2014 року випуску, що і є предметом зустрічного позову.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2020 року відмовлено в об`єднанні в одне провадження позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його розподіл та повернуто його позивачу.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_2 подала зустрічний позов зі значним пропуском терміну для подачі відзиву на позовну заяву, посилаючись на проведення мирного врегулювання спору. Проте, справа неодноразово призначалась до слухання, однак зустрічний позов позивачем поданий в строки не був, відтак, суд дійшов висновку про те, що причини пропущеного строку для подачі зустрічного позову не є поважними.

Крім того, суд врахував, що з приводу предмета зустрічного позову існує спір, який перебуває на розгляді у Деснянському районному суді м. Києва.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2020 року скасовано. Справу № 712/15934/19 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

04 вересня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що надійшла 07 вересня 2020 року, в якій заявник просить постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2020 року скасувати, й залишити в силі судове рішення першої інстанції.

Касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено права заявника, так як зустрічний позов подано зі значним пропуском строку, наведені підстави для поновлення пропущеного строку є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції було допущено порушення норм процесуального права, які передбачені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Предметом оскарження у цій справі є судове рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано рішення суду першої інстанції про відмову в об`єднанні в одне провадження первісного та зустрічного позовів та повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до частин 1-3 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 квітня 2020 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, тобто зі значним пропуском строку для подачі відзиву на позовну заяву, посилаючись на проведення мирного врегулювання спору.

З тексту судового рішення апеляційної інстанції вбачається, що разом із зустрічним позовом відповідачем подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку від 07 квітня 2020 року, яке обґрунтовано тим, що сторони проводили переговори щодо укладення мирової угоди, що також підтверджувалося й позивачем у відзиві на апеляційну скаргу й на що не звернув увагу суд першої інстанції. Зазначено, що у ході переговорів сторони не дійшли спільної згоди щодо позасудового врегулювання спору. Натомість, у сторін виник спір щодо визнання спільним майном квартири АДРЕСА_2 та автомобіля марки Ford Transit Custom, 2014 року випуску, що й є предметом зустрічного позову.

Встановлено апеляційною інстанцією, що копія ухвали про відкриття провадження у справі була вручена відповідачу 23 січня 2020 року, тому саме від цієї дати розпочинає перебіг п`ятнадцятиденного строку для подачі відзиву, а отже й зустрічного позову.

Сторони справи визнавали, що з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок вони мали намір укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву під час судового засідання 04 лютого 2020 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що з копій виділених матеріалів справи та у додатку до відзиву на апеляційну скаргу містяться проекти мирової угоди, які не підписані сторонами, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 19 лютого 2020 року, а згодом судове засідання було відкладено на 11 березня 2020 року.

Однак 11 березня 2020 року на офіційному сайті судової влади було опубліковано заяву Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів. Зокрема, Рада суддів України звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях.

Отже, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, оскільки як правильно встановлено апеляційним судом, вказані порушення норм процесуального права є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічного позову та для визначення доцільності прийняття зустрічного позову.

Разом з цим, об`єднання (роз`єднання) позовів та подання зустрічного позову мають різну правову природу.

Частина перша статті 188 ЦПК України визначає, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Поняття зустрічного позову визначено частиною другою статті 193 ЦПК України, за змістом якої зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Правова природа зустрічного позову у тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

Вказані вище норми свідчать про те, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що предмет первісного та зустрічного позовів є взаємопов`язаним.

Відтак, висновки суду першої інстанції, з якими не погодився суд апеляційної інстанції про те, що у прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити та повернути її заявнику є невірними та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішення не впливають.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, є необґрунтованою.

Правильне застосовування норм ЦПК України є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара