ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/696/20 Номер провадження 22-ц/814/2214/20Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2020 року, постановлену суддею Клименко С.М., про відмову у відкритті провадження,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

01.06.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 10.12.1999 Червонознам`янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, про що складено акт №17.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.08.2020 у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що районний суд, відмовляючи у відкритті провадження, дійшов помилкового та передчасного висновку про відсутність спору, чим створив перешкоди у доступі до правосуддя. Позивач не заперечує свою обізнаність із можливістю позасудового порядку розірвання шлюбу. Між тим, відповідач, зловживаючи алкогольними напоями, не бажає з`являтися до органу ДРАЦС, а вона (позивач) не може та не зобов`язана надати в суд докази звернення сторін до органу ДРАЦС про розірвання шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили. Разом із цим, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що зареєстрований 10.12.1999р. в Червонознам`янській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №17, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 » та стягнути з відповідача судовий збір./а.с.1-2/

Відмовляючи у відкритті провадження, районний суд виходив із того, що відповідно до ч.1 ст.106 СК України, подружжя, яке не має спільних неповнолітніх дітей, має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. У матеріалах справи відсутні докази звернення сторін до органу ДРАЦС з даною заявою, а тому за відсутності спору між сторонами, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджуються, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи наведене право, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.104, ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання: органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного з подружжя за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 (за заявою подружжя, яке не має дітей) або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу (якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім чи недієздатним); за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами ДРАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106,107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст.107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст.109 СК України; за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України.

Суд першої інстанції, зазначивши, що справа не може бути розглянута в суді в порядку цивільного судочинства, не звернув увагу, що в даному випадку, згідно до ст.106 СК України, подружжя саме має право (а не обов`язок) подати заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану, і не позбавлено можливості звернення до суду з відповідним позовом, як це передбачено ст.110 СК України.

Крім того, відповідно до п.10 постанови Пленуму, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо передчасності та помилковості висновків районного суду про відсутність спору між сторонами.По-перше, такі висновки ґрунтуються на припущеннях без з`ясування фактичних взаємин подружжя, у тому числі наявності чи відсутності у подружжя малолітніх дітей. Тоді як, наявність підстав для задоволення позовних вимог та оцінка характеру спірних правовідносин є предметом судового розгляду й не вирішується на стадії відкриття провадження. По-друге, пославшись в оскаржуваній ухвалі на статтю 186 ЦПК України, яка визначає підстави для відмови у відкритті провадження, районний суд не врахував, що серед переліку таких підстав відсутня така підстава як відсутність спору між сторонами.

За таких обставин ухвалу районного суду підлягаю скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.10.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак