Ухвала

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 216/2784/20

провадження № 61-134вп20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув лист виконуючого обов`язки голови Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року про визначення підсудності справ за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про визнання дій держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу про визнання дій держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків щодо оформлення позовної заяви відповідно до вимог статтей 175, 177 ЦПК України.

У липні 2020 року ОСОБА_1 надіслав до суду уточнену позовну заяву, в якій, зокрема відповідачем зазначена держава Україна в особі: Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпровського апеляційного суду, Президента України, Омбудсмена України, Генерального прокурора України.

У зв`язку з вказаними обставинами, на підставі частини шостої статті 31 ЦПК України вказана справа була направлена до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

У вересні 2020 року до Верховного Суду надійшов лист виконуючого обов`язки Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року про визначення підсудності справи № 216/2784/20, мотивований тим, що Дніпровський апеляційний суд є відповідачем у вказаній справі.

Відповідно до частини шостої статті 31 ЦПК України справа, у якій однією зі сторін є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, або суддя цього суду, не пізніше п`яти днів із дня надходження позовної заяви передається на підставі розпорядження голови суду до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Частиною першою статті 26 ЦПК України передбачено, що підсудність справи у якій однією із сторін є суд або суддя суду, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, визначається ухвалою суду вищої інстанції, постановленою без повідомлення сторін.

Виходячи з логічного змісту зазначених норм вбачається, що передача заяви про визначення підсудності апеляційним судом до Верховного Суду за вказаних обставин не передбачена чинним процесуальним законом, оскільки вказана справа передана до апеляційного суду для визначення підсудності справи для розгляду позовної заяви.

Зазначення Дніпровського апеляційного суду у складі відповідачів в уточненій позовній заяві не є підставою для застосування положень частини шостої статті 31 ЦПК України та передачі справи до Верховного Суду, оскільки справа не була передана апеляційному суду для розгляду по суті, а лише для вирішення питання про визначення підсудності.

Ураховуючи зазначене вище, справу слід повернути Дніпровському апеляційному суду для визначення підсудності.

Керуючись статтями 26, 31 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Лист виконуючого обов`язки голови Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року про визначення підсудності справи 216/2784/20 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про визнання дій держави Україна обмеженням права доступу до правосуддя, стягнення матеріальних та моральних збитків повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара