Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/5183/20
Провадження № 2/711/1970/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позову вказує, що 22 вересня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Гетьмана Сагайдачного та вул. Кривалівської в м. Черкаси за участю транспортного засобу SUZUKIBALENO д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

В момент дорожньо-транспортної пригоди вона (позивачка) знаходилася в транспортному засобі SUZUKIBALENO д.н.з. НОМЕР_1 та отримала, внаслідок зазначеної вище пригоди, тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травми правого плечового суглобу з надривом сухожилка надосного м`язу та набряком м`яких тканин, що підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 14.11.2019 року № 02-01/1168.

Підтвердженням того, що їй (позивачці) були нанесені тілесні ушкодження та проходження нею лікування наслідків, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди являються довідки від 09.10.2019 року та від 22.10.2019 року, надані «Філією №4 Черкаської міської консультативно-діагностичної поліклініки».

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 року (провадження № 3/711/466/20 від 28.02.2020 року, справа № 711/997/20), винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .

Також вказує, що внаслідок протиправних винних дій відповідача ОСОБА_2 та нанесенням їй тілесних ушкоджень, їй було спричинено ще і значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях. Вказана дорожньо-транспортна пригода, потягла за собою постійну біль в області головного мозку та правого плечового суглобу, безсоння, погіршення загального самопочуття та стану здоров`я, а також необхідність в проходженні лікування наслідків, спричинених неправомірними діями ОСОБА_2 та необхідність звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права.

Завдану їй неправомірними винними діями відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду вона оцінює в 10000 грн.

Також вказує, що згідно договору № 134/20 від 22.04.2020 року про надання юридичних послуг нею (позивачкою) було сплачено ФОП « ОСОБА_5 » 2000 грн. за надання комплексної консультації з питання правового регулювання - процедури підготування та подання позовної заяви з додатками за випадком, що стався 22.09.2019 року внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

А тому, просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 10000 грн.; судові витрати, понесені нею за отримання юридичної консультації та підготування позовної заяви в сумі 2000 грн., а також судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 878,40 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

17.08.2020 року відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в зв`язку з його безпідставністю. При цьому вказує, що він дійсно вчинив адміністративне правопорушення з необережності та вперше, тому свою провину і не заперечував. Також він в добровільному порядку перерахував на рахунок позивачки 1000 грн. за завдання їй моральної шкоди та компенсацію за витрати на її лікування. Однак, ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначає обставини завдання їй моральної шкоди і цими ж обставинами обґрунтовує матеріальні збитки, що не узгоджується із нормами закону. За таких підстав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

28.08.2020 року позивачкою ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона вказує, що відповідальність за вчинення правопорушення вперше, не відміняє необхідності відшкодувати нанесену матеріальну та моральну шкоду винуватцем ДТП в повному обсязі. Також зазначила, що перерахована відповідачем 1000 грн. не була ніяким чином узгоджена з нею, як потерпілою. Це було його особистим волевиявленням. Після проходження нею (позивачкою) медичного обстеження, було виявлено, що та компенсація, не є достатньо для повного покриття нанесеної їй шкоди. Тому вона вважає, що позовна вимога щодо компенсації за рахунок відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є досить обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству України. А також вважає, що до стягнення з відповідача підлягають і витрати, виплачені нею ФОП « ОСОБА_5 » за надання правничої допомоги, так як ці витрати були нею понесені в результаті спричинення ДТП відповідачем ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та понесені нею судові витрати в розмірі 2878 грн. 80 коп., з яких: витрати по сплаті судового збору в розмірі 878 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в зв`язку з його безпідставністю та з урахуванням викладеного у письмовому відзиві на позовну заяву від 17.08.2020 року.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що 22.09.2019 року о 15:55 год. гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті вулиць Гетьмана Сагайдачного та Криваліївської в м. Черкаси, не переконався в безпечності, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем SUZUKIBALENO д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався головною дорогою, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2020 року (справа № 711/997/20, провадження № 3/711/466/20), що набрала законної сили 10.03.2020 року, гр. ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 22.09.2019 року та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При розгляді вказаної справи ОСОБА_2 винним себе визнав та пояснив, що він дійсно не надав переваги у русі та скоїв зіткнення з автомобілем.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з наданих позивачкою ОСОБА_1 медичних довідок від 09.10.2019 року та від 22.10.2019 року, вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в «Філії № 4 Черкаської міської консультативно-діагностичної поліклініки» (а.с. 8).

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 14.112019 року № 02-01/1168, у ОСОБА_1 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, травма правого плечового суглобу з надривом сухожилка надосного м`язу та набряком м`яких тканин. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я». З описової частини вказаного висновку вбачається, що тілесні ушкодження були отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки визначається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищена небезпеки для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.09.2019 року, отримала тілесні ушкодження, з вини відповідача ОСОБА_2 , а саме: травму голови зі струсом головного мозку, травму правого плечового суглобу з надривом сухожилка надосного м`язу та набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 14.11.2019 року № 02-01/1168 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, в зв`язку з чим остання знаходилася на лікуванні, суд вважає, що їй (позивачці) було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а тому вимоги позивачки щодо відшкодування їй моральної шкоди є обґрунтованими.

Разом з тим, суд виходячи із принципів розумності та справедливості, суд оцінює завдану позиваці ушкодженням її здоров`я моральну в 3000 грн. При цьому, суд також враховує і те, що відповідачем ОСОБА_2 в добровільному порядку вже була відшкодована моральна шкода в розмірі 1000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (дублікат виданий 15.08.2020 року) про сплату 21.10.2019 року моральної шкоди завданої пошкодженням здоров`я на суму 1000 грн. (а.с. 25). Крім того, вказана обставина була визнана самою позивачкою в судовому засіданні. А тому, з урахуванням викладеного, до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає моральна шкода в розмірі 2000 грн.

Щодо стосується вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, то вони також підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені нею судові витрати, що складаються зі сплати 2000 грн. за надання правничої допомоги та 878 грн. 80 коп. судового збору при подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в сумі 878 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 20.07.2020 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому позивачці ОСОБА_1 , при зверненні до суду з даним позовом, необхідно було сплатити судовий збір лише у розмірі 840 грн. 80 коп.

Оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволено частково, а саме в розмірі 2000 грн., тобто на 20% від суми позову, відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки складає 168 грн. 16 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З текстуального аналізу норми кодексів про витрати на професійну правничу допомогу вбачається, що такими є витрати, сплачені на надання послуг лише адвокатами, включаючи і діяльність помічників адвокатів, які були понесені у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги та в подальшому підтверджені належними доказами.

В даному випадку, позивачкою сплачені витрати за надання юридичних послуг в розмірі 2000 грн. ФОП ОСОБА_5 , який не є адвокатом. Тому відповідно підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 таких витрат за надання юридичних послуг ФОП ОСОБА_5 , як судових витрат, немає. З інших підстав (зокрема як збитки), позивачка ОСОБА_1 не просила стягнути з відповідача такі витрати. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 22-23, 1166-1167, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 83, 89, 133, 137, 141, 259, 264-265, 268, 278, 279 ЦПК України, суд, Законом України «Про судовий збір», постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі - 2000 грн. та судовий збір в розмірі 168 грн. 16 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складено 05.10.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко