КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У х в а л а

м. Київ Справа №761/9005/14-ц

22 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року року, постановлену під головуванням судді Гуменюк А.І., про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Вищевказана ухвала суду першої інстанції неодноразово оскаржувалася відповідачкою ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

25 серпня 2020 року відповідачкою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження в справі та постановити нову ухвалу про направлення справи до Печерського районного суду міста Києва.

Разом з тим, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством України реалізація права на апеляційне оскарження особою, яка звертається з апеляційною скаргою, передбачає виконання певних вимог щодо порядку апеляційного оскарження.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачалося, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України було виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08.02.2020 року.

Отже, з аналізу частини 1 статті 353 ЦПК України, в редакції на час подання апеляційної скарги, вбачається, що процесуальним законодавством не передбачено можливість апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду

Враховуючи наведені обставини справи та положення процесуального закону, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження у справі, не підлягає апеляційному оскарженню.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року про відкриття провадження у справі не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 353, 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2014 року, постановлену під головуванням судді Гуменюк А.І., про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя