ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1405/20
Провадження №2/477/650/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у позовному провадженні в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

5 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належному йому житловому будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є власником вище вказаного житлового будинку з 20.10.2005 року на підставі свідоцтва про право власності. За невідомих йому обставин у належному йому житловому будинку був зареєстрований відповідач, про що йому стало відомо з довідки сільської ради від 21 травня 2020 року. Вказану особу він не знає та ніколи не бачив. На сьогоднішній день він позбавлений можливості розпорядитися належним йому на праві власності житловим будинком, у звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у зазначеному житловому будинку.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі раніше наданих доказів. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надіслав, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належно, зокрема з розміщенням оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду Миколаївської області веб-порталу Судової влади України (а.с. 15,21). За вказаного, відповідно до приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2005 року позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 та її права як власника цього майна зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7).

За такого суд вважає, що в даному випадку, підлягають застосуванню положення статей 317, 319, 391 та 406 ЦК України, які визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення зі сторонніми особами.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За частиною другою ст. 406 ЦК України, житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За відомостями Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 321.05.2020 р., у вказаному будинку зареєстрований з 23.12.1996 року відповідач ОСОБА_2 . Посилання позивача щодо підстав його реєстрації підтверджуються даними тієї ж довідки, відповідно до якої, в будинку який належить позивачу ОСОБА_1 дійсно зареєстрований відповідач як стороння особа.

Як слідує з акту від 21 травня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 з 1996 року та до теперішнього часу в будинку АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 9).

Враховуючи вище встановлені обставини, приймаючи до уваги, що наявне у відповідача право на проживання у даному будинку ним не реалізується з 1996 року, в той час як викликає для позивача невиправдані витрати, зокрема додаткову оплату комунальних послуг, позбавляє можливості скористатись пільгами з цих послуг, приймаючи до уваги, що відповідач не є членом сім`ї ОСОБА_1 , тому, за наведених обставин, також з урахуванням роз`яснень, викладених у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особистий код платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати - судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Семенова