ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8552/19

Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/759/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Євстафіїва О.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Цибенко І.В. від 05 березня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в розмірі 400 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що відповідно до ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У позові ОСОБА_1 зазначала, що стягнута судом сума аліментів не забезпечує належного матеріального утримання та фізичного розвитку дитини, що стало підставою для її звернення до суду з даним позовом. У позові ОСОБА_1 вказувала, що інфляційні процеси, які відбулись за останні роки, не дозволяють їй забезпечити належне матеріальне утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. У позові ОСОБА_1 стверджує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і за даних обставин, вимоги заявленого нею позову відповідають якнайкращим інтересам дитини.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.03.2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.03.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого нею позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 05.03.2020 року є незаконним та таким, що ухвалено судом при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції неправильно застосував норми права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що згідно чинного законодавства, особа, яка отримує аліменти, має право звернутись до суду з відповідним позовом про зміну способу стягнення аліментів, у зв`язку з тим, що спосіб стягнення аліментів став неефективним з настанням певних життєвих обставин, оскільки розмір аліментів, визначений судом у 2010 році, не може забезпечувати потреби неповнолітньої дитини у 2020 році. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Доводи апеляційної скарги вказують, що підставою звернення до суду з даним позовом стала неефективність способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який був визначений судовим рішенням у 2010 році. Доводи апеляційної скарги зазначають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і за даних обставин, вимоги заявленого ОСОБА_1 позову відповідають якнайкращим інтересам дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.75,76,77), не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18.03.2010 року (а.с.31-32), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.05.2010 року (а.с.7-9), було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави 51 грн. судового збору.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в розмірі 400 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 05.03.2020 року, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін даного спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позову про зміну стягнення аліментів на утримання дитини, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 статті 18, ч.1, ч.2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч.2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, і проживання батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки щодо утримання та матеріального забезпечення дітей, а отже, не тільки матір дитини, але і батько дитини зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідно до положень статті 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, враховуючи зміст статей 181,192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у даній цивільній справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Сімейного кодексу України Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, стаття 183 Сімейного кодексу України Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 Сімейного кодексу України Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Згідно приписів ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

У зв`язку з наведеним, вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) ОСОБА_2 , підлягають задоволенню.

Щодо визначення розміру частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, як аліменти на неповнолітню дитину, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з листа Чернігівського апеляційного суду від 02.09.2020 року, адресованого ОСОБА_2 (а.с.74), у зв`язку із розглядом даної цивільної справи апеляційним судом, в порядку приписів ч.5 статті 12 ЦПК України, апеляційним судом було запропоновано відповідачу ОСОБА_2 надати суду відповідну інформацію щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів (стаття 182 Сімейного кодексу України). Проте, відповідної інформації щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, відповідачем ОСОБА_2 апеляційному суду не надано.

Згідно ч.1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому приписи статті 182 Сімейного кодексу України регламентують обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини проводиться судом у кожному конкретному випадку, з врахуванням обставин, регламентованих статтею 182 Сімейного кодексу України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача, апеляційний суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини (а.с.73); відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище (відповідач працює); відсутність даних про: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Відповідно до ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позову ОСОБА_1 , в якому позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в розмірі 400 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, при цьому, заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.03.2020 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. А саме:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист №2-976/10, виданий 18.03.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до повноліття дитини.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 березня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. А саме:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист №2-976/10, виданий 18.03.2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до повноліття дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: