П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ

Справа №755/10392/20

Резолютивна частина постанови оголошена 07 жовтня 2020 року

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Гулієва М.Д.

учасники справи: заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи Акціонерне товариство «Державний ощадний

банк України» в особі філії Головного

управління по м. Києву та Київської області,

Державна служба фінансового моніторингу

України

Справа №755/10392/20
№ апеляційного провадження:22-ц/824/11390/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_2 , подану адвокатом Іванченко Оксаною Павлівною, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Арапіної Н.Є. 27 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області, Державної служби фінансового моніторингу України про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою за участю заінтересованих осіб Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області, Державної служби фінансового моніторингу України про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, що має юридичне значення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 за участю про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_2 - адвокат Іванченко О.П. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інтенції для продовження розгляду справи.

Зазначає, що заявник і звернувся із заявою про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча з метою створення умов реалізації права на безперешкодне банківське обслуговування.

Водночас суд першої інстанції, не з`ясувавши повно, всебічно і об`єктивно всіх обставин справи, дійшов хибного висновку про наявність спору про право.

Разом з тим, жодного спору про право із заінтересованими особами у ОСОБА_2 не існує, а існує невизначеність щодо юридичного факту належності чи неналежності до статусу національного публічного діяча, що заважає йому реалізовувати право на безперешкодне банківське обслуговування.

Користуючись наданим процесуальним законом правом звернутись до суду із заявою про встановлення юридичного факту з метою створення умов для реалізації права на безперешкодне отримання банківських послуг, ОСОБА_2 звернувся із дотриманням вимог статей 315, 316 та 318 ЦПК України до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, оскільки інший спосіб встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча чинним законодавством не передбачено.

Більш того, у відповідній заяві було зазначено, що у зв`язку з прийняттям нового

Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року 2136-VIII фізичні особи втратили право звертатися до Конституційного Суду України із конституційним зверненням про тлумачення закону України (окремих його положень) з метою забезпечення реалізації чи захисту конституційних прав та свобод людини і громадянина,що у свою чергу позбавило фізичних осіб такого альтернативного опосередкованого способу захисту та створення умов для реалізації своїх прав.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Іванченко О.П. підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, що має юридичне значення.

Звертаючись до суду з заявою заявник посилався на те, що не належачи до статусу національного публічного діяча, змушений підкорятися та виконувати вказівки банківської установи щодо проведення відносно нього належної перевірки як національного публічного діяча, оскільки у противному випадку Заявнику буде відмовлено в обслуговуванні, про що його було попереджено листом Філії-Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства Державний ощадний банк України» вих. № 390 від 20.05.2020.

Глава 6 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України присвячена розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі справи розглядаються судом у окремому провадженні, яке належить до непозовного цивільного судочинства.

ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності (з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази) та меж судового розгляду. Також особливостями розгляду справ окремого провадження є те, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб; такі справи не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди; за загальним правилом при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Згідно з приписами частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Стаття 315 ЦПК України називає окремі категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Поряд з цим, такий перелік не є вичерпним та відповідно до частини другої вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Велика Палата ВС звертала увагу на те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

Згідно з частиною третьою статті 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Також згідно з висновками ВП ВС:

- встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. У судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. А спір щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства (постанова від 04.09.2019 у справі № 198/623/18, постанова від 27.03.2019 у справі № 569/7589/17).

- встановлення факту порушення права на захист під час розгляду кримінальної справи у суді касаційної інстанції стосується вчинення (невчинення) судом передбачених процесуальним законом дій. Закони України не передбачають можливість розгляду у суді заяв про визнання чи встановлення фактів незаконності дій/бездіяльності іншого суду під час вирішення та розгляду справ, оскільки такі дії/ бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення (постанова від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

- вимога про встановлення фактів втрати статусу громадянина-резидента та набуття статусу громадянина - нерезидента не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ щодо оподаткування доходів заявника чи порушення ним митних правил, а не в окремому чи позовному провадженні за правилами цивільного судочинства (постанова від 23.01.2019 у справі № 536/1039/17).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, зазначені заявником обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що вимога заявника зводиться не тільки до встановлення факту, але і про право на безперешкодне отримання банківських послуг та банківське обслуговування.Отже, у вимозі, з якою заявник звернувся до суду про встановлення факту неналежності до статусу національного публічного діяча, що має юридичне значення, є наявний спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі, відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Іванченко Оксаною Павлівною - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна