Номер провадження: 22-ц/813/1532/20
Номер справи місцевого суду: 522/7610/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Вороновій Є.Р.,

за участю: адвоката третьої особи Сачкової Л.М. Попова М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення комплексної почеркознавчої та технічної та технічної експертизи по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барби Віталіни Олександрівни, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОМНО Барби В.О., за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання довіреності недійсною.

25 травня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи (т. 1 а.с. 24).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2017 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Матеріли цивільної справи були повернуті до суду 08 лютого 2018 року з повідомленням судового експерта про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №17-5515/5516/01 від 07 лютого 2018 року .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року (а.с. 150-152) за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 від 07.03.2019р. (а.с. 144-145 т.2) по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено ОНДІСЕ, із зобов`язанням нотаріуса надати судовому експерту оригінал журналу реєстраційних дій як об`єкт дослідження також, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. Також нотаріус Барба В.О. повідомила суд що нею не було надано для експерта документи через поважні причини (а.с. 148). При цьому, на вирішення експерта поставлено наступні питання на прохання позивача:

- ким був виконаний підпис на довіреності від 06.08.2007р., зареєстрованій в реєстрі за №2663: позивачем чи іншою особою?;

- ким був виконаний підпис 06.08.2007р. в оригіналі журналу реєстрації нотаріальних дій №2663 за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О.: позивачем ОСОБА_1 чи іншою особою?;

- встановити чи розшивався журнал нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О., вставлялися інші аркуші?

- ким був виконаний підпис 06.08.2007р. в оригіналі реєстру №2-12 том. 2. Дія №2664; журналу реєстрації нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О..

До суду 17 серпня 2018 року надійшли висновки судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13 серпня 2018 року (а.с.169-175) та судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10 серпня 2018 року (а.с.177-182).

Згідно висновку судового експерта - завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13 серпня 2018 року журнал нотаріальних дій за період з 16.05.2007р. по 02.10.2007р. (справа №2-12, т.№2) не розшивався.

Згідно висновку №18-1340/01 почеркознавчої експертизи складеного судовим експертом-завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. підписи від імені ОСОБА_1 у примірнику довіреності від 06.08.2007р. та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрований за №2663 в графі «підпис» виконанні самим ОСОБА_1 ..

07 червня 2019 року на адресу суду з боку позивача надійшла заява про визнання висновку судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10.08.2018р. необґрунтованим, та таким що не є допустимим доказом та про проведення повторної експертизи (а.с.17-18).

19 липня 2019 року до суду позивач подав клопотання про призначення по справі вже комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи (а.с. 68-70), оскільки позивач заперечує його участь у вчиненні нотаріальної дії у графі «підпис» та рукописного тексту в довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) та з метою доведення застосування технічних способів простого обведення чи попередньої підготовки за допомогою механічних та/або технічних засобів наслідування його почерку з відтворенням його підпису.

Представники відповідача та третьої особи заперечували та просили відмовити у клопотанні, бо по справі вже проведено судову почеркознавчу експертизу за їх клопотанням, двічі експерт надавав пояснення в суді, а посилання щодо сумнівів є нічим не підтвердженими, бо надана позивачем рецензія не повинна братись до уваги, оскільки проведена з порушенням законодавства та певного порядку, затвердженого МЮУ наказом від 25.05.2015р. №775/5, яке може бути проведено тільки державною установою. Вважають такі дії з боку позивача як зловживанням процесуальними правами. Також вказали що позов на їх думку пред`явлений до неналежного відповідача (нотаріуса), нотаріус не може бути відповідачем і позивачем обрано неналежний спосіб захисту, хоча при цьому ним пред`явлено інші позові які в судах розглядаються, в тому числі і до ОСОБА_4 ..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 07 листопада 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою справу повернути до суду першої інстанції та зобов`язати суд призначити по справі повторну почеркознавчу та технічну експертизи, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно.

Інтереси третьої особи ОСОБА_2 представляє її адвокат Попов М.С..

Від адвоката позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на підставі поганого самопочуття, однак належних та допустимих доказів на підтвердження даних фактів ним надано не було.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Тому згідно правил ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

За правилами, передбаченими статтями 102, 103, 104, 107 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експерта установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з врахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу, (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій.

У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

За змістом статті 112 ЦПК України, комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань.

У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність.

За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що з 24 квітня 2017 року у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №522/7610/17 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеського міського нотаріального округу Барба Віталіни Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання недійсним довіреності від 08.06.2007р. за реєстровим №2663 на підтвердження повноважень представника ОСОБА_6 на укладання та підпису договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , визнаючи на свій розсуд умови та ціну договору, одержання грошових коштів від продажу цієї квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2017 року відкрите провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2017 року було закрито попереднє засідання та справа призначена до відкритого судового розгляду.

Під час розгляду справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2017 року було призначено судову почеркознавчу експертизу із урахуванням пояснень учасників процесу.

08 лютого 2018 року цивільна справа була повернута до суду з повідомленням судового експерта про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №17-5515/5516/01 від 07 лютого 2018 року.

21 лютого 2018 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-трасологічної експертизи від 09 лютого 2918 року №17-5517/04 з питань чи розшивався журнал нотаріальних дій за 2007р. у зв`язку з ненаданням нотаріусом оригіналу журналу нотаріальних дій та надання додаткових зразків підпису позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 від 07.03.2019р. по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, з зобов`язанням нотаріуса надати судовому експерту оригінал журналу реєстраційних дій як об`єкт дослідження, на вирішення судової експертизи поставлено наступні питання за проханнями позивача:

- ким був виконаний підпис на довіреності від 06.08.2007р., зареєстрованій в реєстрі за №2663: позивачем чи іншою особою?;

- ким був виконаний підпис 06.08.2007р. в оригіналі журналу реєстрації нотаріальних дій №2663 за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О.: позивачем ОСОБА_1 чи іншою особою?;

- встановити чи розшивався журнал нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О., вставлялися інші аркуші?

- ким був виконаний підпис 06.08.2007р. в оригіналі реєстру №2-12 том. 2. Дія №2664; журналу реєстрації нотаріальних дій за 2007 рік приватного нотаріуса Барба В.О..

17 серпня 2018 року до суду першої інстанції надійшли висновки судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13.08.2018р. (т. 1, а.с. 169-175) та судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10.08.2018р. (т.1, а.с. 177-182).

Згідно висновку №18-1345/04 від 13.08.2018 року судово-трасологічної експертизи , складеного судовим експертом-завідувачем сектором ТБ та ІВД Факторовичем В.Ю., журнал (реєстр нотаріальних дій (справа №2-12, т. №2) за період з 16.05.2007р. по 02.10.2007р.) приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Барба В.О., не розшивався, слідів видалення (виривання) вставлення інших листів, немає.

Згідно висновку №18-1340/01 від 10 серпня 2018 року почеркознавчої експертизи, складеного судовим експертом-завідувачем сектором ТБ та ІВД Факторовичем В.Ю., підписи від імені ОСОБА_1 у примірнику довіреності від 06.08.2007р. та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрований за №2663 в графі «підпис» виконанні самим ОСОБА_1 ..

15 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 надав суду першої інстанції копію консультативного висновку №14792 ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» за результатами наукового аналізу (рецензування) висновку №18-1340/01 від 10.08.2018р. проведеної судово-почеркознавчої експертизи по цій справі, складеного рецензентом, кандидатом юридичних наук ОСОБА_7 , у якому зазначено, що висновок проведеної судової експертизи проведений з порушенням нормативно правових актів та методичних положень в галузі судово-почеркознавчої експертизи та є необґрунтованим, а також надав заяву, у якій зазначив, що 06.08.2007р. не був у робочому кабінеті приватного нотаріуса Барби В. та не здійснював ніяких нотаріальних дій й не міг видати ОСОБА_4 такої довіреності (т. 2, а.с. 35, 36-66).

19 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення по справі вже комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи, мотивуючи тим, що він заперечує його участь у вчиненні нотаріальної дії у графі «підпис» та рукописного тексту в довіреності від 06.08.2007р. за реєстр. №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) та з метою доведення застосування технічних способів простого обведення чи попередньої підготовки за допомогою механічних та/або технічних засобів наслідування його почерку з відтворенням його підпису (а.с. 68-70), на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи виконано рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_1 у документі у примірнику довіреності від 06.08.2007р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О., зареєстрованого в реєстрі за №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) у графі «підпис» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

2. Чи виконано рукописний текст та підпис від імені особи ОСОБА_1 у документі у примірнику довіреності від 06.08.2007р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О., зареєстрованого в реєстрі за №2663 (бланк серії ВЕТ №346872) у графі «підпис» із застосуванням технічних способів простого обведення чи попередньої підготовки за допомогою механічних та/або технічних засобів наслідування почерку з відтворенням підпису, зокрема, але не виключно, шляхом:

-відтворення підпису шляхом олівцевої підготовки з наступним обведенням,

-копіюванням через копіювальний папір,

-копіювання передавлюванням по штрихах справжнього підпису,

-копіювання на просвіт,

-проекційний спосіб та з використанням пантографу,

-вологе копіювання,

-застосування рельєфного кліше,

-використання копіювально-розмножувальної техніки тощо?

У розпорядження судових експертів позивач просив надати примірник довіреності від 06.08.2007р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О., зареєстрованого в реєстрі за №2663 (бланк серії ВЕТ №346872), проведення якої доручити ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корп.3, офіс 7) та гарантували оплату.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення комплексної судово-почеркознавчої та технічної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що законних підстав для призначення комплексної експертизи немає.

Крім того, позивач та його представники здійснюють дії, які направлення на зволікання судового розгляду заявляли чисельні клопотання, в тому числі і про відкладення слуханні справи, його адвокат заявляв відвід судді) та які не узгоджуються з правилами ч. 1 ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий суд. Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України). Такі дії представників позивача, всупереч статті 44 ЦПК про неприпустимість зловживання процесуальними правами, направлені на затягування судового процесу, перешкоджають здійсненню правосуддя та дотриманню розумних строків розгляду справи.

Посилання позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд у даному випадку був зобов`язаний призначити комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу по справі, не приймаються до уваги за таких підстав.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 2 постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року (з відповідними змінами та доповненнями) Верховний Суд України, роз`яснив судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суд першої інстанції необхідно було перевірити, чи дійсно з`ясування певних обставин позову потребує спеціальних знань.

Встановлено, що підставою позову про визнання недійсною нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Барбою В.О. довіреності 06.08.2007р. на представництво його інтересів як власника квартири АДРЕСА_1 , з питань пов`язаних відчуженням (продажу) вказаної нерухомості ОСОБА_4 зазначено, що підпис в журналі вчинення нотаріальних дій від імені позивача в графі «розписка в одержанні нотаріально оформленого документу» виконано не ним особисто, а іншою особою шляхом наслідування (імітації) його підпису. Позивач стверджує, що вказана обставина підтверджує, що він не перебував 06.08.2007р. в кабінеті нотаріуса і не приймав участь у складанні довіреності, а відтак і не уповноважував ОСОБА_4 на відчуження квартири та ще й у 33 рази меншою за її реальною вартістю. Метою підроблення довіреності є бажання набути певних суб`єктивних прав, зокрема ОСОБА_4 ..

Проте в останньому клопотанні про призначення комплексної експертизи позивач не зазначив, що об`єктом для експертного дослідження є журнал реєстраційних дій нотаріуса, а лише тільки довіреність.

Однак, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ні позивачем, ні його представником не доведено належним чином безпідставність проведених судової почеркознавчої та судово-трасологічної експертиз.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно частини 2 статті 43 та частини 1 статті 44 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, на учасників судового процесу, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав та виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання наданими правами.

Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу суперечить вимогам статті 6 та 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої України, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач та його представники у даному випадку допустили зловживання своїми процесуальними правами.

Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, наявні у справі докази та правильно виходив, що законні підстави для призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи відсутні.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23 лютого 2006 року, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява № 4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення процесуального питання.

Тому, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи немає.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 06 жовтня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік