Справа № 572/2673/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №572/2673/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) на заборгованість по аліментам,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_5 455 856 грн. 03 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2012 року по липень 2019 року.

В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що на виконанні Сарненського РВ ДВС перебуває виконавчий лист №1718/2453/2012 від 18 липня 2012 року, виданий на підставі рішення Сарненського районного суду, за яким ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до їх повноліття.

Станом на 1 серпня 2019 року заборгованість за аліментами становить суму 39 684 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості №13880 від 14 серпня 2019 року.

Позивач в позовній заяві зазначала, що ОСОБА_5 є працездатною особою, має у власності нерухоме майно, що свідчить про можливість останнього до сплати аліментів, через що позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню на заборгованість по сплаті аліментів у розмірі, відповідно до наданого розрахунку.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач не цікавиться життям дітей, з ними не спілкується. В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснила, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, хоча є матеріально забезпеченим, через що просить задоволити позов про стягнення з ОСОБА_5 пені на заборгованість по сплаті аліментів.

Представник відповідача в судовому засідання вимоги, заявлені ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі. В обґрунтування заперечень представник зазначив, що пеня на аліменти є різновидом юридичної відповідальності, яка наступає за умисне неналежне виконання зобов`язань. В даномувипадку, на думку сторони, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_5 пені, так як останньому не було відомо про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, а державний виконавець йому про ці обставини не повідомляв, через що заборгованість виникла не з вини платника. Враховуючи наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог в повному обсязі.

Під час судового провадження сторонами були заявлені клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів, крім цього, представником відповідача заявлено клопотання про допит в якості свідка державного виконавця ОСОБА_8 .

Вказані клопотання судом задоволені.

Інших клопотань сторонами не заявлялось.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.

Правовідносини між сторонам по справі виникли з приводу утримання неповнолітньої дитини щодо відповідальності платника аліментів за несплату аліментів.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Сторони по справі перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2013 року. Після розірвання шлюбу позивач відновила дошлюбне прізвище ОСОБА_9 . Вказані обставини доводяться копією відповідного рішення, наданого суду позивачем.

Із копій свідоцтв про народження дітей : ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що їх батьками є сторони по справі : ОСОБА_5 та ОСОБА_12 (прізвище позивача змінено на ОСОБА_13 внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_14 , що мало місце 28 січня 2017 року та доводиться копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 січня 2017 року).

Копія довідки про склад сім`ї №7602 від 30 серпня 2019 року, видана КП «Житлосервіс», доводить, що неповнолітні діти сторін по справі проживають із позивачем ОСОБА_1 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області відповідач ОСОБА_5 був зобов`язаний до сплати аліментів на користь позивача - ОСОБА_15 на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 25 червня 2012 року і до повноліття дітей, а також стягнуто утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, у сумі 400 гривень щомісяця, починаючи з 25 червня 2012 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини встановлені судом із наданих позивачем копій виконавчих листів, виданих Сарненським районним судом Рівненської області 18 липня 2012 року у цивільній справі №1718/2452/2012.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання по сплаті аліментів за рішенням суду, через що з боку ОСОБА_5 утворився борг.

На доведення вказаних обставин позивачем надані суду копії розрахунку заборгованості №7056/1517-44-19 від 08 квітня 2019 року, відповідно до якого станом на 1 квітня 2019 року заборгованість з боку відповідача по сплаті аліментів становить 17 313 грн. 19 коп. та розрахунку заборгованості №13880 від 14 серпня 2019 року, відповідно до якого станом на 1 серпня 2019 року заборгованість по аліментам з боку ОСОБА_5 становить 39 684 грн. 70 коп.

Виходячи із вказаних розрахунків позивачем обчислено пеню на заборгованість по сплаті аліментів, яку нею визначено у розмірі 455 856 грн. 03 коп.

В судове засідання представником відповідача було надано інший розрахунок заборгованості №19185/19.17-22 від 3 червня 2020 року, відповідно до якого станом на 01 червня 2020 року заборгованість зі спалти аліментів з боку ОСОБА_5 по вказаному вище виконавчому листу становить 28 524 грн. 39 коп.

Судом приймається до уваги саме останній розрахунок, достовірність якого в судовому засіданні підтвердив допитаний судом в якості свідка державний виконавець ОСОБА_8 , який пояснив, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні інші розрахунки, які надані суду до позовної заяви.

Крім цього, на підтвердження здійснення відповідних оплат відповідачем суду надані квитанції про здійснення пістолем ОСОБА_18 щомісячних платежів в рахунок сплати аліментів на користь позивача, копії яких досліджені судом.

Отже, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей на користь позивача та має заборгованість за вказаними зобов`язаннями.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пунктом 22 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) пені настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Таким чином, із наведених вище норм вбачається, що права на неустойку у одержувача аліментів не виникає, якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком будь-якої незалежної від нього обставини.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні представник відповідача зазначав, що підстави для стягнення пені з ОСОБА_5 відсутні, оскільки в його діях відсутній умисел на несплату аліментів,а, відтак, і вина.

На підтвердження вказаних обставин за клопотанням представника відповідача судом був допитаний свідок ОСОБА_8 , який підтвердив, що борг зі сплати аліментів вперше утворився з боку ОСОБА_5 у незначній сумі у вересні 2015 року, через що, на думку свідка, дійсно відповідач умисно не ухилявся від своїх зобов`язань.

Судом не приймаються до уваги покази свідка в цій частини, так як це є особистою думкою свідка, що не підтверджена відповідними доказами, будь яких доказів поважності причин несплати відповідачем аліментів в повному обсязі під час судового провадження не встановлено, через що суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача утворилась саме з вини відповідача, через що є підстави для нарахування та стягнення з останнього пені на заборгованість по аліментам.

Позивачем обчислено суму пені у розмірі 455 856 грн. 03 коп. за період з липня 2012 року по липень 2019 року.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 3 квітня 2019 року уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, оскільки відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти й ухилявся від їх сплати протягом вказаного в позові часу, то суд вважає встановленою наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені за період липня 2012 року по липень 2019 року (із розрахунку: кількість днів прострочення х сума заборгованості х 1%) станом на день звернення із цим позовом до суду, складає, відповідно до наданого позивачем розрахунку 455 856 грн. 03 коп.

Згідно ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На доведення задовільного матеріального стану, який дозволяє відповідачеві сплачувати аліменти, позивачем надані суду фотознімки із соціальних мереж, щодо можливості ОСОБА_5 здійснювати подорожі (одночасно судом не приймаються до уваги медичні довідки про стан здоров`я дітей та витрати на щоденне харчування, які надавались позивачем, оскільки вказані докази не підтверджують та не спростовують у даній справі жодних обставин, через що є неналежними доказами).

Вказані обставини відповідачем не спростовувались.

Отже, суд вважає, що підстав для зменшення розміру пені на аліменти з урахуванням матеріального стану платника немає.

Однак, виходячи із змісту ч.1 ст.196 СК України пня на аліменти не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам.

Із розрахунку заборгованості від 3 червня 2020 року судом встановлено, що сума заборгованості по аліментам з боку ОСОБА_5 на момент звернення ОСОБА_1 до суду становить 24 108 гривень 39 копійок, а тому саме в такому розмірі підлягає стягненню пеня на заборгованість по аліментам з боку ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 .

В ході судового провадження судом встановлено, що відповідач отримував заробітну плату своєчасно, мав можливість сплачувати аліменти у розмірі, що нараховувався в ході виконання судових рішень, а тому з боку останнього наявна вина у несвоєчасній сплаті аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Таким чином, за даними вимогами позовна давність судом не застосовується.

Виходячи із наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення частково у розмірі, не більшому 100% боргу по аліментам.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 196 СК України, керуючись ст.ст. 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 24 108 гривень 39 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей : сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з липня 2012 року по липень 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: