КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/3656/20

10 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Марчук О.Л., про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро», Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, Васильківської районної державної адміністрації Київської області, приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобкова Олександра Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Біріт-фортуна К» про визнання розірваним договору купівлі-продажу, визнання недійсним пункту рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, визнання права власності та витребування майнового паю,-

в с т а н о в и в:

15 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро», Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, Васильківської районної державної адміністрації Київської області, приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобкова Олександра Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Біріт-фортуна К» про визнання розірваним договору купівлі-продажу, визнання недійсним пункту рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, визнання права власності та витребування майнового паю.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро», Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, Васильківської районної державної адміністрації Київської області, приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобкова Олександра Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Біріт-фортуна К» про визнання розірваним договору купівлі-продажу, визнання недійсним пункту рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, визнання права власності та витребування майнового паю.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 30 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції помилково вважав, що спір у даній справі стосується корпоративних відносин, а тому належить до юрисдикції господарського суду, оскільки відповідачі не є учасниками юридичної особи та даний спір між фізичною особою та товариством виник не з корпоративних, а з цивільних відносин і підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Вказує, що він звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області за захистом своїх цивільних прав на майно - майновий пай колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Кодачанка», щодо якого він уклав договір купівлі-продажу з ТОВ «Агро-Дніпро», яке в подальшому також уклало договори купівлі-продажу частини вказаного майна та передало частину цього майна в статутний капітал іншого товариства, та з вимогами про скасування державної реєстрації вказаного майна та майнових прав .

Зазначив, що спір про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна не стосується розпорядження корпоративними правами ТОВ «Агро-Дніпро», а тому дану цивільну справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Балик Ігор Миколайович підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Дніпро», Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, Васильківської районної державної адміністрації Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобков Олександр Вікторович та представники третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Біріт-фортуна К» в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що йому на праві власності належали майнові права члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кодачанка» реорганізованого в ТОВ «Агро-Дніпро», загальною номінальною вартістю 3 722 671,00 грн., що становить 60,967 % від загального майнового фонду. 25 січня 2010 року між ним та ТОВ «Агро-Дніпро» було укладено договір купівлі-продажу майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства. На одержану від нього частку майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства були виділені в натурі нежитлові будівлі і споруди, які належали колективному сільськогосподарському підприємству «Кодачанка» в с. Кодаки Васильківського району Київської області. Рішенням виконавчого комітету Кодаківської сільської ради від 29 червня 2010 року №21 за ТОВ «Агро-Дніпро» визнано право власності на виділені в натурі нежитлові будівлі і споруди та протягом березня 2011 року Кодаківської сільською радою було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ТОВ «Агро-Дніпро». Вказував, що він виконав всі зобов`язання, взяті за договором купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, проте ТОВ «Агро-Дніпро» умови вказаного договору у встановлений строк не виконало, не сплатило грошові кошти за придбані майнові паї, що є істотним порушенням умов договору.

У зв`язку з наведеним просив суд: визнати розірваним договір купівлі-продажу майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Кодачанка» від 25 січня 2010 року; визнати недійсним пункт 1 рішення виконавчого комітету Кодаківської сільської ради від 29 червня 2010 року №21 про визнання права власності на нежитлові будівлі і споруди в с. Кодаки Васильківського району, які належали КСП «Кодачанка» за ТОВ «Агро-Дніпро»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Кодачанка», реорганізованого у ТОВ «Агро-Дніпро» серії КИ №605598 , видане 04 березня 2011 року Кодаківською сільською радою; визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ТОВ «Агро-Дніпро», видані Кодаківською сільською радою; визнати недійсними правочини щодо спірного нерухомого майна; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно; визнати за ним право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Кодачанка»; витребувати майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Кодачанка» в натурі, звернувши стягнення на розпайоване майно КСП Агрофірма «Кодачанка», та визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно згідно переліку, вказаного позовній заяві.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції посилався на те, що позивач, який є членом Колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Кодачанка», має спір із юридичними особами, що виник при укладенні та виконанні правочинів у господарській діяльності. Зазначав також, що спір у даній справі виникає з корпоративних відносин між учасником (членом) юридичної особи. Вважав, що за суб`єктним складом описаних у позові правовідносин, суті спору та змісту заявлених позивачем вимог, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини відносяться до юрисдикції господарського суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Визначення юрисдикції, у порядку якої має розглядатися спір, вирішується судом першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Юрисдикція господарських справ встановлена статтею 20 ГПК України, за змістом, зокрема, пункту 3 частини першої якої, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі, у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Положення статті 20 ГПК України передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм.

Отже, визначення юрисдикції цієї справи залежить від змісту права, на захист якого позивач подав позов у цій справі.

При цьому, під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір, зокрема, щодо управління, діяльності юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (член) такою юридичної особи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не зазначав про порушення його корпоративних прав, як члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кодачанка», реорганізованого в ТОВ «Агро-Дніпро», щодо управління, діяльності юридичної особи ТОВ «Агро-Дніпро». Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач є членом ТОВ «Агро-Дніпро», що також свідчить про відсутність корпоративних відносин між сторонами у справі

Позивач звернувся з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області за захистом своїх цивільних прав на майно - на майновий пай колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Кодачанка», щодо якого він уклав договір купівлі-продажу з ТОВ «Агро-Дніпро».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо підвідомчості даного спору господарському суду з посиланням на те, що спір стосується корпоративних відносин, оскількиспір про визнання розірваним договору купівлі-продажумайна та про визнання недійсним пункту рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, визнання права власності та витребування майнового паюне стосується розпорядження корпоративними правами ТОВ «Агро-Дніпро».

З урахуванням змісту спірних правовідносин та суб`єктного складу сторін у справі, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 стосується захисту його цивільних прав, як власника майнового паю, а не корпоративних відносин, як помилково зазначив суд першої інстанції, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: