ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7360/20 Справа № 202/2638/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 22.11.1991 року по 07.02.2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , третя особа у справі, який після припинення сімейних відносин між ними залишився проживати з нею.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання трьох їх з відповідачем дітей, в тому числі на утримання сина ОСОБА_4 , до досягнення дітьми повноліття.

На час подання позову їх син ОСОБА_4 навчається у 11 класі КЗ освіти «НВК № 138 «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня Гімназія» Дніпровської міської ради. Після закінчення загальноосвітнього навчального закладу їх син продовжить навчання у вищому навчальному закладі. На даний час їх син є повнолітнім та аліменти відповідач не сплачує.

В подальшому позивач зазначила, що з 01.09.2018 року їх син зарахований на навчання до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», факультет інформаційних технологій. Навчається ОСОБА_4 на денній формі навчання на бюджетній основі.

Син перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує систематичного, у тому числі, стаціонарного лікування.

Оскільки їх син навчається на денній формі навчання, він не має можливості працювати та повністю перебуває на її утриманні. Їй дуже складно утримувати сина, оскільки вона також має ряд хронічних хвороб, у зв`язку з чим потребує лікування.

У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог ст. 199 СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно до досягнення їх сином 23-річного віку.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 17.05.2018 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не прийнято до уваги той факт, що дитина навчається на бюджетній основі, є приватним підприємцем; позивачем не надано доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10, т. 1).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2007 року встановлено, що після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 та перебував на її утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття (а.с. 25, т. 1).

ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжував навчатися у КЗ освіти «НВК № 138 «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня Гімназія» Дніпровської міської ради до 2018 року (а.с. 88, т. 2).

З 01.09.2018 року ОСОБА_3 навчається у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», факультет інформаційних технологій, денна формі навчання на бюджетній основі, що підтверджується довідкою, виданою начальником відділу кадрів Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» 02.10.2019 року. Термін навчання відповідно до вказаної довідки до 30.06.2022 року (а.с. 7, т. 3).

Відповідно до наданих позивачем медичних документів, їх з відповідачем син ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань, а саме: хворіє на серцево-судинні захворювання, хвороби очей, викривлення носової перетинки з порушенням функції носового дихання, хронічний вазомоторний риніт, поздовжню плоскостопість обох стоп ІІ ступеню, артроз таранно-човноподібних суглобів ІІ ступеню з больовим синдромом, порушення функції опори та ходьби, сколіоз. У зв`язку із вказаними хворобами ОСОБА_4 потребує систематичного лікування (а.с. 29-34, т. 1).

Відповідач офіційно працевлаштований на ТОВ «Беккер-Україна» на посаді начальника ремонтного цеху, отримує постійний дохід; має на утриманні малолітню доньку 2011 року народження та непрацездатну матір його дружини (а.с. 74,76, 147-153, т. 1).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не прийнято до уваги той факт, що дитина навчається на бюджетній основі, є приватним підприємцем; позивачем не надано доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Доказів того, що відповідач має скрутне матеріальне становище, або є безробітнім суду не надано, останній є працездатним, а тому здатен виконати обв`язок, передбачений ст. 199 СК України.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на час навчання його повнолітнього сина, суд першої інстанції врахував, що відповідач працює, має на утриманні малолітню дитину; врахував стан здоров`я третьої особи - ОСОБА_1 , та обгрунтовано вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову на весь час навчання сина, тобто до 30.06.2022 року, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 з квітня 2020 року є підприємцем також не можуть бути прий няті до уваги, оскільки рішення ухвалено судом першої інстанції 19.02.2020 року, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

За таких обставин, доводи відповідача в апеляційній скарзі фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020

року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова