Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 206/3087/18

провадження № 61-16656св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2019 рокуу складі судді Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя.

Позов мотивований тим, що з 06 жовтня 1978 року до 24 вересня 2013 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюб, за час якого сторони придбали домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1000 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу зазначене домоволодіння було оформлене на відповідача. Після розірвання шлюбу вона продовжувала проживати у домоволодінні та зареєстрована у ньому. На сьогодні виник спір щодо використання спільного майна подружжя та щодо її права власності у праві спільної сумісної власності.

Просила визнати за нею право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування житловим приміщенням та вселення.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користувань житловим приміщенням та вселення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 1164 кв. м та складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 94,9 кв. м, житловою площею 46,6 кв. м, веранди - І, коридору - 1, кухні - 2, санвузлу - 3, житлової кімнати - 4, житлової кімнати - 5, житлової кімнати - 6, прибудови літ.а-1, прибудови літ. а'-1, прибудови літ.а2-1, веранди літ.а4-1, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. б, літньої кухні літ. б1, ганок літ. б2, входу в погріб літ. В, гаражу літ. Д, гаражу літ. Г, вбиральні літ. Ж, навісу літ. Л, навісу літ. М, літнього душу літ. Н, споруди, замощення №1-16,І.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 1164 кв. м та складається з: житлового будинку літ.А-1 загальною площею 94,9 кв. м, житловою площею 46,6 кв. м, веранди - І, коридору - 1, кухні - 2, санвузлу - 3, житлової кімнати - 4, житлової кімнати - 5, житлової кімнати - 6, прибудови літ.а-1, прибудови літ. а'-1, прибудови літ.а2-1, веранди літ.а4-1, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. б, літньої кухні літ. б1, ганок літ. б2, входу в погріб літ. В, гаражу літ. Д, гаражу літ. Г, вбиральні літ. Ж, навісу літ. Л, навісу літ. М, літнього душу літ. Н, споруди, замощення №1-16,І.

Проведено розподіл судового збору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

25 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року та просила його скасувати.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно подружжя.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявник пропустила строк на апеляційне оскарження рішення суду від 25 вересня 2018 року, а поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження вона не зазначила.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року, просила ухвалу апеляційного суду скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для прийняття її апеляційної скарги та розгляду її по суті.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 отримала 29 жовтня 2019 року, після чого звернулася до органу реєстрації з метою реєстрації права власності.

У реєстрації їй було відмовлено, оскільки частина прибудов та надвірних будівель є самочинними, а тому право власності не може бути зареєстровано. Зареєструвати право власності через нотаріусів також неможливо. Вона є юридично неграмотною особою, то звернулася до іншого юриста, який пояснив, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вийшов за межі позовних вимог, а тому рекомендував їй оскаржити це рішення суду.

Вважає, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року є поважними, а тому просила його поновити, проте апеляційний суд визнав їх не поважними.

Доводи інших учасників справи

Відзив до суду касаційної інстанції не надійшов.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у вересні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 отримала 29 жовтня 2018 року.

Із апеляційною скаргою на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася 25 липня 2019 року та просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року залишено без руху, запропоновано надати заяву із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції 19 серпня 2019 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона зазначила, що повний текст оскаржуваного рішення вона отримала 29 жовтня 2018 року, після чого звернулася до органу реєстрації з метою реєстрації права власності. У реєстрації їй було відмовлено, оскільки частина прибудов та надвірних будівель є самочинними, а тому право власності не може бути зареєстроване. Зареєструвати право власності через нотаріусів їй також не вдалося. Вона є юридично неграмотною особою, звернулася до іншого юриста, який пояснив, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а тому рекомендував їй оскаржити це рішення суду. ОСОБА_1 вважає, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року є поважними, а тому просила його поновити.

В ухвалі про відмову у відкритті апеляційного провадження від 21 серпня 2019 року Дніпровський апеляційний суд зазначив, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень датоване 04 грудня 2018 року. З 2018 року ОСОБА_1 знала про оскаржуване рішення та підстави відмови у вчиненні реєстраційних дій, однак зі скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася лише 25 липня 2019 року, тобто з пропуском визначеного законом строку на оскарження рішення суду.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені ОСОБА_1 причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2018 року є неповажними.

Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції надав належну оцінку причинам пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки наведені нею причини пропуску строку не є такими, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із судовим рішенням.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко