КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Букалов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року, постановлену у складі судді Сирбул О.Ф. у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця Київського виконавчого округу Кісельової Віталіни Володимирівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Київського виконавчого округу Кісельової Віталіни Володимирівни про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 59308238, якою описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності.

Посилається на те, що в провадженні приватного виконавця Кісельової В.В. перебуває виконавче провадження з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у сумі 3 282 680,08 грн., в рамках якого 20.06.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника).

Вказану постанову боржник вважає незаконною, оскільки приватним виконавцем не було виконано вимоги ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не було вжито усіх належних заходів для з`ясування правового статусу майна боржника, не було перевірено належність майна боржнику на праві приватної особистої чи спільної власності. ОСОБА_1 не є одноосібним власником арештованої квартири, оскільки її було придбано під час перебування у шлюбі з колишньою дружиною ОСОБА_2 , при цьому його частка у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначена і не виділена в натурі. Враховуючи, що колишня дружина боржника не є боржником у даному виконавчому провадженні, накладенню арешту на майно повинна була передувати процедура визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, проте з відповідним поданням до суду приватний виконавець не зверталась. Крім того, накладення арешту на частку майна, його вилучення та подальша реалізація має відбуватися після виділу частки боржника із спільного майна в натурі, що відповідно до ст. 371 ЦК України відбувається в судовому порядку на підставі пред`явленого кредитором позову. Однак ТОВ «Кредитні ініціативи» з таким позовом до суду не зверталося. За положеннями ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника та рухоме майно, а у разі їх відсутності або недостатності для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на інше майно боржника. Натомість приватний виконавець Кісельова В.В. в повному обсязі не вчинила виконавчих дій, спрямованих на виявлення коштів, інших цінностей, рухомого майна боржника, земельних ділянок та інших приміщень, що знаходяться окремо від квартири, на які можна звернути стягнення для погашення боргу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі.

Посилається на те, що приватний виконавець Кісельова В.В. не встановила, що боржник ОСОБА_1 не є одноосібним власником описаної та арештованої квартири, а володіє лише часткою у праві спільної сумісної власності квартири. Іншим співвласником квартири є ОСОБА_2 , яка не є боржником у вказаному виконавчому провадженні. З поданням про визначення частки боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами приватний виконавець не зверталася, а описала та наклала арешт на всю квартиру. В оскаржуваній постанові приватним виконавцем не вказано у який встановлений законом спосіб вона потрапила до квартири АДРЕСА_1 , за відсутності відомостей в постанові про присутність під час проведення опису майна, як самого боржника ОСОБА_1 , так і уповноважених осіб, та/або членів його сім`ї, що свідчить про те, що огляд та опис майна приватним виконавцем фактично не проводився. Крім того, відомості викладені в постановах про арешт рухомого і нерухомого майна боржника від 10.06.2019 року, про арешт майна (квартири) боржника від 10.06.2016 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20.06.2019 року свідчить про потрійне накладення арешту на одне і те саме нерухоме майно - квартиру боржника в рамках одного і того ж виконавчого провадження та щодо одного і того самого боржника.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу до суду не подали.

В судове засіданні сторони не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Приватний виконавець Кісельова В.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні приватного виконавця Кісельової В.В. перебуває виконавче провадження №59308238 з виконання рішення суду у цивільній справі № 753/22049/16 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 3 282 680,08 грн., боржником у якому є ОСОБА_1 .

Під час здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем відповідно до його повноважень та з дотриманням вимог Закону «Про виконавче провадження» винесено постанову про опис та накладення арешту на майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що в провадженні приватного виконавця Кісельової В.В. перебуває виконавче провадження №59308238 з виконання рішення суду у цивільній справі № 753/22049/16 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 3 282 680,08 грн., боржником у якому є ОСОБА_1 .

Виконавче провадження відкрите постановою від 07.06.2019 року.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова В.В. 20.06.2019 року винесла постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» описала та наклала арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з 4-х кімнат: 1-а кімната - 22,9 кв.м., 2-а кімната - 12,6 кв.м., 3-я кімната - 17,7 кв.м., 4-а кімната - 17,9 кв.м., а також кухні - 9,2 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбиральні - 0,9 кв.м., коридору - 3,8 кв.м. + 2,6 кв.м., лоджії - 4,9 кв.м., вбудованої шафи - 2,2 кв.м.; загальна площа квартири - 97,3 кв.м., житлова - 71,10 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1 .

Крім того, вказаною постановою приватний виконавець встановила обмеження права користування - заборону відчуження вказаної квартири. Відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_3 (а.с.89-90)

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Як вбачається, в постанові не зазначено місце проведення опису, а лише вказано, що він проводився у присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно ч.ч.1,2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих.

Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Оскільки проведення опису та накладення арешту приватним виконавцем Кісельовою В.В. виконано з метою примусового виконання рішення суду з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.

Доводи апеляційної скарги, що іншим співвласником описаної та арештованої квартири АДРЕСА_1 є колишня дружина боржника ОСОБА_2 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження вказаних доводів скаржником не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду.

Натомість, відповідно до договору купівлі - продажу від 02 жовтня 2008 року квартира АДРЕСА_1 належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.97-98).

Крім того, ОСОБА_2 являється боржником відповідно до рішення суду у цивільній справі № 753/22049/16 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 3 282 680,08 грн.

Посилання скаржника на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №522/6400/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі №2-592/09, від 30 травня 2018 року у справі №351/401/16-ц, від 25 квітня 2018 року у справі №534/795/14-ц, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даній справі вирішується питання щодо опису та накладення арешту на майно боржника, а не щодо звернення стягнення на майно боржника.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В. 27.08.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист №753/22049/16 виданий 05.07.2017 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості по відсоткам у сумі 3 282 680,08 грн. повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.161).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.