Справа № 183/4502/16
№ 2/183/106/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

05.08.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача:

- суму боргу в розмірі: 1 753584 грн. (один мільйон сімсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні), що еквівалентно сумі сімдесят тисяч доларів СІЛА;

- суму процентів в розмірі: 227 965,92 грн. (двісті двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень дев`яносто дві копійки), що еквівалентно сумі дев`ять тисяч сто доларів СІЛА;

- суму трьох відсотків річних в розмірі: 24 850,59 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят гривень п`ятдесят дев`ять копійок) (т.1 а.с. 1-9)

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьоновим Д.О. від 26 серпня 2016 року відкрите провадження по справі (т.1 а.с. 52).

Ухвалою суду від 30 серпня 2016 року вжито заходи забезпечення позову (т.1 а.с. 68-70).

Ухвалою суду від 18 жовтня 2016 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Баку О.В. надати належним чином спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 82).

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 01 грудня 2013 року, що виникла станом на 03 червня 2016 року, у розмірі 1984174 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі сто сімдесят чотири) грн. 05 коп., що в цілому складається з: 1736635,32 грн. суми основного боргу, 225762,59 грн. відсотків за договором позики та 21776,14 грн. 3% річних (т.1 а.с. 91-94).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року заочне рішення скасоване (т.1 а.с. 134).

В зв`язку з закінченням повноважень судді Парфьонова Д.О., 31.05.2018 року справа передана в провадження су4дді ОСОБА_6 (т.1 а.с. 183), а в зв`язку закінченням її повноважень, справа передана в провадження судді Сороки О.В. 21.11.2018 року (т.1, а.с. 206).

11.09.2019 року позивач звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог (т.2, а.с. 230-238).

Позов обґрунтований тим, що 01 грудня 2013 року ОСОБА_4 позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, які останній був зобов`язаний повернути у строк до 01 січня 2015 року. Грошові кошти були позичені під щомісячний відсоток, про що відповідач склав розписку. 15 січня 2015 року до договору позики внесені зміни, якими продовжено строк повернення грошових коштів до 01 січня 2016 року, про що вказано в складеній відповідачем розписці. ОСОБА_4 кожен місяць (в кінці місяця) особисто їздив до відповідача в мотель «Привал», який належить відповідачу - ОСОБА_2 , з метою отримання процентів за умовами розписки від 01 грудня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 2015 року Позикодавець ОСОБА_4 помер, внаслідок чого 12 січня 2016 року позивач ОСОБА_3 , являючись спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину на майно померлого ОСОБА_4 .

Приблизно в липні 2015 року позивач засобами телефонного зв`язку звернувся до відповідача з вимогою сплати відсотків за розпискою від 01 грудня 2013 року позивачу, як правонаступнику Позикодавця - ОСОБА_4 .

28 квітня 2016 року позивачем направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення письмове повідомлення про зміну особи позикодавця, у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 24 травня 2016 року відповідач особисто отримав вказане вище повідомлення, про що свідчить підпис в рекомедованому повідомленні про вручення поштового відправлення. В зазначеному вище повідомленні про зміну особи позикодавця містилася вимога до відповідача виконати умови розписки, а саме: повернути 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США та сплатити відсотки за користування даними грошима починаючи з травня 2015 року (так як після смерті позикодавця відсотки не сплачувались).

Зазначене вище повідомлення було направлено на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення. На час звернення до суду з позовом, як і на час подання заяви про збільшення позовних вимог, будь-яких спроб з боку відповідача зв`язатися з позивачем не було, грошові кошти не повернуті.

Станом на червень 2016 року відповідач не сплачував щомісячний процент за користування грошовими коштами та не повернув 01 січня 2016 року грошові кошти по розписці, як того вимагають умови розписки.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 1752100 грн., що еквівалентно на день подачі заяви про збільшення позовних вимог 70000 доларів США, суми процентів у розмірі 911092 грн., що еквівалентно сумі тридцяти шести тисячам чотириста доларів США, суму трьох відсотків річних у розмірі 294848, 79 грн.

Позивач до початку розгляду справи по суті звернулася до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, в телефонному режимі повідомляв суд про неможливість явки до суду за станом здоров`я, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів повторний заочний розгляд справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, не спростовано сторонами, що 01 грудня 2013 року між ОСОБА_2 (Позичальником), проживаючим по АДРЕСА_1 паспорт серія НОМЕР_3 та ОСОБА_4 (Позикодавцем) укладено договір позики грошей, відповідно до якого Позикодавець передав у позику Позичальнику грошові кошти у сумі 70000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2015 року та сплачувати щомісячно 1%, про що відповідачем складено відповідну розписку (т.1, а.с.19).

З наданої розписки вбачається також і те, що 15 січня 2015 року сторони уклали додатковий договір до договору позики, яким продовжили строк виконання зобов`язання за договором позики до 01 січня 2016 року, про що відповідачем вказано в розписці.

Правовідносини щодо укладення договору позики регулюються наступними нормами закону.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зазначений вище договір, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України є договором, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер ( т.1 а.с.24).

12 січня 2016 року позивач, як єдиний спадкоємець за законом ОСОБА_4 в порядку ст.1261 ЦК України отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (т.1, а.с.25, 26-27).

28 квітня 2016 року позивачем, як спадкоємцем позичальника направлено на адресу відповідача лист-вимогу про повернення боргу та відсотків, отриману відповідачем (т.1 а.с.20, 21, 22, 23).

Станом на день розгляду справи сума заборгованості та відсотків за договором відповідачем позивачу не повернута.

Правовідносини щодо заміни сторони у зобов`язанні врегульовані наступними нормами закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст.608 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора

Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, а спадкодавець на момент смерті мав майнові права вимоги за договором позики від 01 грудня 2013 року, які не припинилися внаслідок його смерті, виникле зобов`язання не є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, суд вважає що до позивача перейшли права позикодавця за зазначеним договором.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення основної суми боргу за договором позики підлягають задоволенню, та з урахуванням вимог ст. 524 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 1744505 грн. Такий розрахунок боргу був здійснений судом, з урахуванням офіційного курсу валют, встановлених Національним Банком України на момент прийняття рішення (7000 доларів США х 24,9215).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за договором, суд виходить з наступного.

Позивач, просячи стягнути з відповідача відсотки за договором, просить стягнути їх з травня 2015 року, вказуючи, що після смерті Позикодавця відсотки відповідачем не сплачувались.

Так, ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором позики в розмірі 1% від суми позики щомісячно підлягають задоволенню. Визначаючи розмір відсотків, суд виходить з того, що за період з 01 травня 2015 року по 01 березня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками складає 31500 доларів США (70000*1%*45міс.), що у відповідності до курсу НБУ на момент винесення рішення року становить суму в розмірі 785027,25 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині позову також підлягають частковому задоволенню.

Розглядаючи вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що датою виконання основного зобов`язання сторонами договору встановлено дату 01 січня 2016 року. Відтак, саме з цієї дати необхідно виходити при розрахунку річних.

Так, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, розмір 3% річних становить суму в розмірі 8808,49 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ на 10 березня 2020 року становить суму в розмірі 219520,78 грн.

Враховуючи частковість задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 6980,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 01 грудня 2013 року, що виникла станом на 10 березня 2020 року в розмірі 1744505 гривень (один мільйон сімсот сорок чотири тисячі п`ятсот п`ять гривень), відсотки за користування грошовими коштами за період у розмірі з 01 травня 2015 року по 01 березня 2020 року 785027 гривень 25 копійок (сімсот вісімдесят п`ять тисяч 27 гривень, 25 копійок), 3% річних за період з 01.01.2016 року по 10 березня 2020 року у розмірі 219520,78 (двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять гривень, 78 копійок), а всього 2751053 гривні 03 копійки (два мільйони сімсот п`ятдесят одна тисяча п`ятдесят три гривні 03 копійки).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6980 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 289 ЦПК України повторне заочне рішення оскаржується в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.