КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/2213/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року у складі судді Козленко Г.О.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання квартири спільною частковою власністю, визначення 2/11 частки спільної сумісної власності та зняття обтяження з частини квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом, в якому просила:

- визнати, що двокімнатна кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, житловою площею 35,7 кв.м, є спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

- визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільній частковій власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, житловою площею 35,7 кв.м. визначивши ОСОБА_1 2/11 часток та ОСОБА_2 9/11 часток;

- припинити іпотеку на 2/11 частки на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, житловою площею 35,7 кв.м, що належить ОСОБА_1 та виключити з реєстру іпотек реєстраційний номер 7752842, зареєстроване 15.08.2008, зареєстроване приватним нотаріусом Саприкіною О.С. на підставі договору іпотеки №1528 від 15.08.2008;

- скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження на 2/11 частки на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв.м, житловою площею 35,7 кв. м, що належить ОСОБА_1 та виключити з реєстру іпотек реєстраційний номер 7752680, зареєстроване 15.08.2008, зареєстроване приватним нотаріусом Саприкіною О.С. на підставі договору іпотеки №1528 від 15.08.2008, заборона №1529;

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

У травні 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення вказаного позову, шляхом вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій відносно двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, житловою площею 35,7 кв.м.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що останній стало відомо, що відповідач ПАТ ««Комерційний банк «Надра» вжив заходів щодо реалізації іпотечного майна шляхом реалізації через електронні торги та виставлення майна на аукціон.

Також позивач зазначила, що у разі задоволення позову, у нового власника, що придбав майно з аукціону, неможливо буде витребувати майно, права на які має позивач, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні заяви з підстав не співмірності позовним вимог із вимогами щодо забезпечення позову. Разом з тим, з такими висновками суду не погоджується, оскільки після реалізації майна з електронних торгів, позивачка втратить право на реалізацію своїх законних прав відносно спірного майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що вказана заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються. З наведеного не вбачається співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За змістом п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся у суд із позовом за захистом свого порушеного права, а саме визнання набутого майна спільною частковою власністю та визначення розміру частки праві спільної сумісної власності, у зв`язку з тим, що грошовий вклад в квартиру складав 45 000 дол. США - 18, 3% від вартості (2/11 частки).

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій відносно двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, житловою площею 35,7 кв.м.

З матеріалів справи убачається, що квартира належить на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору-купівлі продажу від 12.08.2008 року (а.с. 15-16).

Вказана квартира відповідно до іпотечного договору від 15.08.2008 року передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра», що зареєстрований в реєстрі за № 1528 та в реєстрі заборон № 1529 (а.с. 23-25).

Аналізуючи вимоги позивача викладені в позові та заяві про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку заявлені позовні вимоги не є співмірними з заходами, які позивач просить застосувати, вказані заходи не знаходяться у необхідному (обов`язковому) правовому зв`язку із позовними вимогами, їх предметом та відповідними положеннями діючого процесуального законодавства.

Доводи скарги, стосовно того, що після реалізації майна з електронних торгів, позивачка втратить право на реалізацію своїх законних прав відносно спірного майна, відхиляються колегією суддів, оскільки спірна квартира не знаходиться у її власності та співвласником вона не являється.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують вказаних вище висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: