Справа №359/818/20
Провадження №2/359/1468/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Шеремет А.І.,

за участю представника позивача Колєва Р.Г.,

за участю представника відповідача Мостової М.І.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання незаконним та скасування наказу по звільнення з роботи, а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона працювала в ДП «Украерорух» на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів департаменту персоналу. Наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №564 від 31 серпня 2018 року відповідно до оновленої організаційної структури були введені в дію штатні розписи апарату управління Украероруху (цивільні та військові). Наказом директора ДП «Украерорух» №588 від 7 вересня 2018 року дві посади інженера 1 категорії відділу кадрів департаменту персоналу були скорочені. 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 було попереджено про те, що посада, яку вона на той час займала, підлягала скороченню з 2 грудня 2018 року. Їй було запропоновано перевестись на вакантну посаду інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. Однак тимчасова комісія з відбору кандидатів ДП «Украерорух» відхилила кандидатуру позивача щодо зайняття вказаної посади. Тому ОСОБА_1 було запропоновано перевестись на інші вакантні посади. Наказом начальника департаменту персоналу ДП «Украерорух» №1237/о від 22 грудня 2018 року позивач був переведений за його згодою на посаду інженера 2 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим трудовим договором з 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року. Наказом т.в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань ДП «Украерорух» №314/о від 29 березня 2019 року ОСОБА_1 було переведено за її згодою на посаду інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим трудовим договором з 1 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №1314/о від 27 грудня 2019 року позивач був звільнений з роботи з 31 грудня 2019 року у зв`язку з закінченням строкового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

1.2. Однак наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не видавався. Ця обставина свідчить про те, що укладений з нею безстроковий трудовий договір не був припинений. Посада інженера 1 категорії відділу кадрів департаменту персоналу фактично не скорочувалась, а реорганізація в ДП «Украерорух» мала удаваний характер. Строковий трудовий договір двічі укладався з позивачем без дійсної мети та достатніх на те підстав, що не відповідало перебігу трудових відносин між сторонами. Ця обставина свідчить про безстроковість трудового договору на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. Крім того, укладення строкового трудового договору навіть не передбачено колективним договором. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №1314/о від 27 грудня 2019 року, поновити позивача на роботі в ДП «Украерорух» на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу з 31 грудня 2019 року, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

2.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

2.2. Представник відповідача ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що ОСОБА_1 добровільно подала заяви про переведення її на вакантні посади на умовах строкового трудового договору. Крім того, сторони уклали лише один строковий трудовий договір терміном по 31 грудня 2019 року шляхом видання наказу про переведення позивача на вакантні посади. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. Зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної на ім`я позивача (а.с.13-16), вбачається, що ОСОБА_1 працювала в ДП «Украерорух» на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу.

3.2. Наказом в.о. директора ДП «Украерорух» №1314/о від 27 грудня 2019 року (а.с.36, 70) позивач був звільнений з роботи з 31 грудня 2019 року у зв`язку з закінченням строкового трудового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

3.3. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

4.2. Згідно з ч.3 ст.24 цього Кодексу укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

4.3. Відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

4.4. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2019 року у справі №760/11151/16-ц (провадження №61-31989св18), відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі №753/16193/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №761/27037/17-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2-18 року у справі №757/26016/17-ц.

4.5. Згідно з п.5 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.13 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Вона полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Наказом т.в.о. директора ДП «Украерорух» №564 від 31 серпня 2018 року (а.с.59) відповідно до оновленої організаційної структури були введені в дію штатні розписи апарату управління Украероруху (цивільні та військові). Наказом директора ДП «Украерорух» №588 від 7 вересня 2018 року (а.с.60-64) були скорочені 98 посад, серед яких дві посади інженера 1 категорії відділу кадрів департаменту персоналу.

5.2. Зі змісту листа начальника департаменту персоналу ДП «Украерорух» №1-26.7-4514 від 28 вересня 2018 року (а.с.58) вбачається, що ОСОБА_1 було попереджено про те, що посада, яку вона на той час займала, буде скорочена з 2 грудня 2018 року. Тому їй було запропоновано перевестись на вакантну посаду інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом.

5.3. Зі змісту витягу з протоколу тимчасової комісії з відбору кандидатів ДП «Украерорух» №1 від 6 листопада 2018 року (а.с.27-28) вбачається, що кандидатуру ОСОБА_1 щодо зайняття вказаної посади було відхилено. Водночас, з копії протоколу засідання первинної профспілкової організації апарату управління ДП «Украерорух» №47-11 від 30 листопада 2018 року (а.с.30) вбачається, що відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 . Тому їй було запропоновано перевестись на інші вакантні посади. Ця обставина підтверджується копією листа начальника департаменту персоналу ДП «Украерорух» №2.2-10-592 від 7 листопада 2018 року (а.с.29, 65).

5.4. 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про переведення її на посаду інженера 2 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим договором до 31 грудня 2019 року (а.с.31, 66). Наказом начальника департаменту персоналу ДП «Украерорух» №1237/о від 22 грудня 2018 року (а.с.32) позивач був переведений за його згодою на посаду інженера 2 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим трудовим договором з 19 грудня 2018 року по 31 грудня 2019 року.

5.5. 26 березня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про переведення її на посаду інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим договором до 31 грудня 2019 року (а.с.67). Наказом т.в.о. заступника директора з адміністративно-господарських питань ДП «Украерорух» №314/о від 29 березня 2019 року (а.с.68) позивач був переведений за його згодою на посаду інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим трудовим договором з 1 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

5.6. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що вона працює в ДП «Украерорух» на посаді начальника департаменту персоналу. Їй відомо про те, що позивач займав посаду інженера 1 категорії відділу кадрів департаменту персоналу. В грудні 2018 року ця посада була скорочена та введена нова посада інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. Кандидатуру ОСОБА_1 щодо зайняття вказаної посади було відхилено. Тому в грудні 2018 року вона добровільно подала заяву про переведення її на посаду інженера 2 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу на умовах строкового трудового договору до 31 грудня 2019 року. В період часу з грудня 2018 року до квітня 2019 року вона працювала на вказаній посаді. Наприкінці березня 2019 року посада інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу стала вільною. Тому позивач добровільно подав заяву про переведення його на вказану посаду на умовах строкового трудового договору до 31 грудня 2019 року. Починаючи з квітня 2019 року до 31 грудня 2019 року ОСОБА_1 працювала на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. 31 грудня 2019 року вона була звільнена з роботи у зв`язку з закінченням дії строкового трудового договору.

5.7. Дійсно, 31 грудня 2019 року закінчився строковий трудовий договір, укладений з ОСОБА_1 на зайняття посади інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. Починаючи з того ж дня позивач остаточно припинив виконання посадових обов`язків. Ці обставини переконливо свідчать про те, що оскаржуваний наказ в.о. директора ДП «Украерорух» №1314/о від 27 грудня 2019 року був винесений з дотриманням вимог, передбачених п.2 ст.36 КЗпП України. Доводи представника позивача ОСОБА_2 з приводу того, що його довіритель був неправомірно переведений на посади інженерів 1 та 2 категорій відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу за строковим трудовим договором, спростовуються копіями заяв ОСОБА_1 від 19 грудня 2018 року (а.с.31, 66) та від 26 березня 2019 року (а.с.67), зі змісту яких вбачається, що позивач виразив волю на його переведення на вакантні посади на умовах строковим трудовим договором. Ця обставина свідчить про те, що укладення з ОСОБА_1 строкового трудового договору ґрунтується на п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України та повністю кореспондується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2019 року у справі №760/11151/16-ц (провадження №61-31989св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі №753/16193/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №761/27037/17-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2-18 року у справі №757/26016/17-ц. Укладення з позивачем строкового трудового договору шляхом видачі наказу про його переведення на вакантні посади узгоджується з ч.3 ст.24 КЗпП України. Крім того, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 оскаржують законність звільнення позивача з роботи у зв`язку з закінченням строкового трудового договору, а не законність його переведення на посади інженерів 1 та 2 категорій відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу. Тому суд критично оцінює їх посилання на вказані обставини.

6. Висновки суду.

6.1. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора ДП «Украерорух» №1314/о від 27 грудня 2019 року, поновлення позивача на роботі в ДП «Украерорух» на посаді інженера 1 категорії відділу кадрів та управління персоналом департаменту персоналу, а також стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову ОСОБА_1 належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання незаконним та скасування наказу по звільнення з роботи, а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Повний текст рішення суду складений 5 жовтня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець