ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/795/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 , його представника адвоката Ткачука Ю.Г., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх представника адвоката Остапчука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року (суддя Козак О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ДП «Центр Державного земельного кадастру», про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, рішення органу місцевого самоврядування та договору дарування,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 07.10.2011 року на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Байрачним А.І., він набув у власність земельну ділянку площею 0,10 га у межах згідно з планом, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області та належала дарувальнику ОСОБА_4 на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.11.2009 року, виданого на підставі рішення Лісовогринівецької сільської ради №108 від 11.09.2009.

В 2014 році приїхавши на свою земельну ділянку він виявив факт знесення його паркану та облаштування меж нової земельної ділянки. В зв`язку з тим, що він та його сім`я з 2006 року користується даною земельною ділянкою, він негайно звернувся до Лісовогринівецької сільської ради з проханням вирішити проблему щодо самовільного захоплення його ділянки невідомою особою. Проте, у сільській раді йому порадили звернутись до Управління Держземагентства у Хмельницькому районі та повідомили, що облаштування паркану проводить ОСОБА_2 , який є власником суміжної земельної ділянки. Управління Держземагентства у Хмельницькому районі своїм листом №05-18/14872 від 12.12.2014 відмовило йому у вирішені спірного питання та рекомендувало звернутись до землевпорядної організації з метою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Так, при перевірці технічної документації, розробленої при виготовленні державного акту, про право власності на належну йому земельну ділянку на відповідність відомостям, що містяться в Національній кадастровій системі, землевпорядною організацією було виявлено, що на його вулиці збільшилась кількість земельних ділянок, а саме: технічна документація містить чотири земельних ділянки, в той час як в Національній кадастровій системі розташовано п`ять земельних ділянок майже в тих самих межах.

Крім того, при встановленні меж належної йому земельної ділянки землевпорядною організацією була встановлена невідповідність електронного документа (обмінного файлу) документації із землеустрою, а саме: каталогу координат зовнішніх меж земельної ділянки.

З метою усунення даних розбіжностей він звернувся до Управління Держземагентства в Хмельницькому районі з заявою про внесення змін до електронного документа (обмінного файлу) з метою приведення його у відповідність до матеріалів документації із землеустрою, а саме: каталогу координат зовнішніх меж земельної ділянки. Проте отримав рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) №РВ- 015 від 12.03.2015 у зв`язку з перетином з земельною ділянкою :03:007:1012, площа співпадає на 67,8647%.

Разом з тим, Управління Держземагентства в Хмельницькій області не може повідомити причини, за яких координати поворотних точок меж належної йому земельної ділянки не відповідають даним, які наявні в Національній кадастровій системі, що підтверджується листом Управління Держземагенства в Хмельницькій області від 10.06.2015.

На думку позивача ОСОБА_2 незаконно набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:007:1012, оскільки відбулось її накладення на належну позивачу земельну ділянку.

ОСОБА_2 не звертався до позивача за погодженням меж власної земельної ділянки, як до власника суміжної земельної ділянки, попри те, що такий порядок передбачений чинним законодавством України.

В квітні 2015 року йому стало відомо, що ОСОБА_2 відчужив вказану земельну ділянку ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки №16, посвідченого 09.12.2014 приватним нотаріусом Гребенніковою О.І., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №36155512 від 09.04.2015 року, який підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, як такий, що суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

На звернення позивача працівники Управління Держземагентства у Хмельницькому районі відмовили йому в наданні копій державного акту на право власності на належну ОСОБА_2 земельну ділянку, копії рішення Лісовогоринівецької сільської ради Хмельницького району, на підставі якого передано у власність земельну ділянку, а також копії технічної документації зі складання відповідного державного акта з посиланням на ЗУ «Про захист персональних даних».

У зв`язку з цим позивач просив суд:

- визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:007:1012, виданий на ім`я ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :03:007:1012;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений 09.12.2014 приватним нотаріусом Гребенніковою О. І. за №16.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року призначено судову земельно-технічну експертизу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2016 року ухвалу суду від 23 листопада 2015 року скасовано, призначено у даній справі судову земельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 21.12.2016 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ДП «Центр державного земельного кадастру».

Ухвалою суду від 6 грудня 2017 року у справі призначено повторну земельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особі без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, замість Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги, стягнути з відповідачів судові витрати.

Вважає вказане рішення незаконним, таким, що не відповідає нормам Конституції України, нормам матеріального та процесуального права, правовим позиціям Верховного Суду, дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1108 від 11.09.2009 було затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та інших споруд.

Вказане рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області є чинним, та ніким не оспорюється.

ОСОБА_4 є добросовісним набувачем даної земельної ділянки.

За доводами апеляційної скарги перша та висновок повторної судової експертизи від 04.09.2019, і рішення №РВ-015 від 12.03.2015 Державного кадастрового реєстратора Пастушка В.В. Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області щодо накладання двох земельних ділянок одна на одну повністю підтверджує ту обставину, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №03 від 20.09.2011 неправомірно була передана у власність громадянина ОСОБА_2 та ж сама земельна ділянка, яка вже знаходилась у власності ОСОБА_4 з 2009 року відповідно до рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №108 від 11.09.2009 та Державного Акту серія ЯИ №117215.

Висновок судового експерта в повторній судовій експертизі від 04.09.2019 в частині накладення земельних ділянок відповідно до даних, наявних у технічній документації позивача та ОСОБА_3 , та рішення № РВ-015 від 12.03.2015 Державного кадастрового реєстратора Пастушка В.В. Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області судом першої інстанції жодним чином не спростовані та не були взяті до уваги, що не відповідає приписам ст. 10, 77, 81, 89, 110, 112, 263 ЦПК України та протирічить ст. 55 Закону України «Про землеустрій».

В порушення приписів ст. 110 ЦПК України, відхилення судом першої інстанції висновку повторної судової експертизи від 04.09.2019 в частині накладання двох земельних ділянок одна на одну, в судовому рішенні взагалі не мотивовано.

Хмельницьким міськрайонним судом, в порушення приписів ч. 4 ст. 265 ЦПК України, в судовому рішенні не надана мотивована оцінка доводам позивача щодо законності висновку судового експерта від 04.09.2019 в частині накладання земельних ділянок одна на одну на підставі технічної документації з посиланням на ст. 5 ч. 2 «Закону про державний земельний кадастр» про те, що в разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях, ст. ст. 107, 153, 154, 155, 158 ЗК України та інші норми чинного законодавства, які регулюють процес проведення судових земельно-технічних експертиз, та відповідно протиправність висновку експерта від 04.09.2019 в частині висновку про ненакладання двох земельних ділянок на підставі досліджених судовим експертом так званих правовстановлюючих документів Поземельної книги та відомостей Державного земельного кадастру.

В той же час судом першої інстанції протиправно обґрунтовано судове рішення тією обставиною, що відповідно до іншого висновку повторної судової земельно-технічної експертизи від 04.09.2019 земельні ділянки позивача та ОСОБА_3 на підставі правовстановлюючих документів не накладаються одна на одну. Такий висновок суду першої інстанції є безпідставним та не відповідає приписам ст. ст. 5, 21, 26 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Щодо даного висновку повторної експертизи від 04.09.2019, то при наданні відповіді на це питання експерт, в порушення приписів Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» як правовстановлюючі документи безпідставно використав Поземельну книгу та відомості Державного земельного кадастру, які не є правовстановлюючими документами на земельну ділянку відповідно до приписів ст. 126 Земельного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому безпідставно були використані судовим експертом в якості правовстановлюючих документів при складанні експертного висновку від 04.09.2019.

Безпідставним та таким, що не відповідає приписам ст. 13 ЦПК України, також є посилання в судовому рішенні в обґрунтування відмови позивачу в задоволенні його позовних вимог - недоліки технічної документації позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:1611. Доводи позивача щодо пояснювальної записки, яка міститься у технічній документації позивача, а саме останній абзац пояснювальної записки про те, що «Журнал кутових та ліній вимірів, абрис земельних ділянок та каталоги координат точок повороту межі землекористування знаходяться у архіві ПМП «Милосердя» (т. 1 а. с. 83), а також посилання позивача на ст. ст. 9, 21, 22, 24, 26 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ст. 79/1 п. 4, 5, 7, ст. 125, 153 Земельного кодексу України, та інші законні норми, викладенні в письмовому поясненні до суду (т. 2 а. с. 158) до уваги судом взяті не були.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №108 від 11.09.2009 було затверджено технічну документацію та передано земельну ділянку у власність ОСОБА_4 . Дане рішення погоджено з Хмельницькою районною адміністрацією, висновок №58 від 15.01.2008, Управлінням земельних ресурсів Хмельницької області №143 від 01.02.2008.

Також позивач зазначає про те, що суд в протиріччя ст. ст. 76-81 ЦПК України не надав належної оцінки таким доказам як викопіювання з генерального плану Лісовогринівецької сільської ради (т. 1 а. с. 181), присутнє у належно завіреній технічній документації позивача та повну завірену копію Генерального плану Лісовогринівецької сільської ради, в яких зазначено 4-ю ділянку, належну позивачу, та відсутність на вулиці, на якій знаходиться земельна ділянка позивача на час розробки його технічної документації, 5-ї ділянки.

Судом не надано належної оцінки висновку експерта МВС України Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру М.В. Басюка від №33 П 27.02.2017 (т. 2 а. с. 33- Зб) підроблення напису та №60 П від 20.04.2017 (т. 2 а. с. 28-32) про підроблення підпису ОСОБА_4 в «Акті погодження меж» у технічній документації ОСОБА_2 та свідчення у судовому засіданні ОСОБА_4 про те, що він не погоджував цього акту ОСОБА_2 . Підроблення підпису та напису тягне за собою порушення прав позивача, так як земельна ділянка ОСОБА_3 накладається на земельну ділянку позивача, чим унеможливлює вільно користуватись та розпоряджатись його власністю, а ознайомлення з даним актом погодження меж ОСОБА_4 призвело б до досудового вирішення проблеми накладення земельних ділянок ще на етапі розроблення технічної документації ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Вважає рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року законним та обґрунтованим.

Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:1611 перебуває у власності ОСОБА_1 , з його володіння не вилучалась, та у її складі не містяться будь-які інші земельні ділянки.

Підтвердженням цього є дані Державного земельного кадастру, які розміщені на публічному джерелі - Публічній кадастровій карті України (https://map.land.gov.ua/).

Твердження позивача про знищення його паркану та саджанців плодових дерев є голослівним, та не підтверджене жодним наявним в матеріалі справі доказом, окрім домислів позивача.

Твердження позивача про неможливість встановлення меж належної йому земельної ділянки також є безпідставними, оскільки, доступ до його земельної ділянки є відкритим, що дає йому можливість відновити межі земельної ділянки, згідно координат поворотних точок межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, які містяться як в паперовому вигляді - Поземельній книзі, яка зберігається в територіальному відділі Держгеокадастру, так і в електронному - Державному земельному кадастрі.

Первинним місцезнаходженням ділянки ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а не в кадастровому кварталі 007.

Крім того, із архівної довідки від 28.12.2019 №01-23/2019-425ц вбачається, що передача у власність земельних ділянок здійснювалася зокрема як по АДРЕСА_2 за межами с. Лісові Гринівці Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

З довідки виконавчого комітету Лісовогринівецької сільської ради вбачається, що АДРЕСА_2 було перейменовано на вул. Яблуневу на підставі рішення Лісовогринівецької сільської ради №33 від 12.10.2016 року. При цьому вул. Висоцького не перейменовувалася.

За таких умов, земельна ділянка ОСОБА_1 має бути розташованою за іншою адресою, а отже земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:1012 не могла порушувати прав ОСОБА_1 на реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:1611.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням 4-ї сесії Лісовогринівецької сільської ради п`ятого скликання №3 від 12.09.2006 року задоволено заяву ОСОБА_4 від 06.09.2006 року, вх.№560 від 12.09.2006 року про передачу у власність земельної ділянки площею 0,1 га в районі «Діхтярка» та передано безоплатно у його власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в районі «Діхтярка» с .Лісові Гринівці (т. 1 а. с. 21).

За заявою ОСОБА_4 від 04.06.2007 ПМП «Милосердя» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 , що надається для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в мікрорайоні «Діхтярка», на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області (т. 1 а. с. 167-190).

З наявної в технічній документації довідки Лісовогринівецької сільської ради №1243 від 25.12.2007 вбачається, що згідно земельного кадастрового обліку в Лісовогринівецькій сільській раді за ОСОБА_4 рахувалась земельна ділянка розміром 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 22).

Також з наявного в матеріалах вказаної технічної документації висновку Хмельницької районної державної адміністрації від 15.01.2008 №58, вбачається, що розглянувши подані матеріали ОСОБА_4 , технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, головний архітектор погоджує вказану земельну ділянку в АДРЕСА_3 на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району (т. 1 а. с. 28).

Рішенням 29-ї сесії Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області п`ятого скликання від 11.09.2009 №108 прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, на території Лісовогринівецької сільської ради Станіславчука Ю.І.; передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га на території Лісовогринівецької сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та інших споруд (присадибна ділянка); рекомендовано ОСОБА_4 виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку; внести відповідні зміни в земельно-облікові документи сільської ради (т. 1 а. с. 174).

На підставі вказаного рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, 12.11.2009 року ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №117215, згідно якого він є власником земельної ділянки кадастровий номер: :01:004:1611, площею 0,10 га, яка розташована: Хмельницька область, Хмельницький район, Лісовогринівецька сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а. с. 7а).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 07.10.2011 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га у межах згідно з планом, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Лісовогринівецької сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області, кадастровий номер: :01:004:1611 (т. 1 а. с. 7).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він був власником земельної ділянки, яку подарував брату. Вони користувались земельною ділянкою, яка була огороджена, був посаджений садок, кущі. Використовували земельну ділянку з часу видачі державного акту. Потім вони приїхали і побачили, що стовпці перенесли в інше місце. ОСОБА_2 меж земельної ділянки він не погоджував. Заяву на виготовлення технічної документації не підписував, обставини передачі йому у власність земельної ділянки не пам`ятає.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи №33П від 27.02.2017 рукописний текст « ОСОБА_4 » в протоколі погодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування від 20.04.2010р. наданому на експертизу, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою (т. 2 а. с. 126-129).

Щодо суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:1012, судом встановлено, що рішенням 7-ої чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 6-го скликання №06 від 04.05.2011 за заявою ОСОБА_2 від 04.05.2011 вирішено: дати дозвіл ОСОБА_2 , який проживає АДРЕСА_4 , на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,10 га, якою він постійно користується по АДРЕСА_5 , з метою передачі у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; розроблений проект відведення подати на розгляд та затвердження Лісовогринівецької сільської ради для прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність (т. 1 а. с. 56).

За заявою ОСОБА_2 від 20.05.2011 року Хмельницький районний відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» розробив проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 АДРЕСА_6 на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області (т. 1 а. с. 59).

Рішенням 10-ої чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 6-го скликання від 20.09.2011 №03 вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах населеного пункту с. Лісові Гринівці і складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 ; передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,10 га, в межах населеного пункту с. Лісові Гринівці, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_7 ; ОСОБА_2 виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку (т. 1 а. с. 57).

На підставі вказаного рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, 31.01.2012 ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №951899, згідно якого він є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1012, площею 0,1000 га, яка розташована: АДРЕСА_7 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 09.12.2014 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , житловий масив «Дехтярка-2», для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - :03:007:1012 (т. 1 а. с. 111).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30665240 від 09.12.2014, власником земельної ділянки кадастровий номер :03:007:1012, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є ОСОБА_3 (1/1) (т. 1 а. с 112).

Рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Хмельницькому районі від 12.03.2015 №РВ-015 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні змін до Державного земельного кадастру, у зв`язку з перетином ділянки з ділянкою :03:007:1012 (площа співпадає на 67,8647%) (т. 2 а. с. 8).

Листом №9-2204-0.10-7866/2-15 від 10.06.2015 Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області ГУ Держземагентства у Хмельницькій області повідомлено ОСОБА_1 , що при порівнянні координат поворотних точок меж земельної ділянки із кадастровим номером :01:004:1611, які наявні в документації із землеустрою, згідно якої була сформована дана земельна ділянка, виявлено невідповідність даним, які наявні в Національної кадастрової системи. До 01 січня 2013 року адміністраторами системи ведення електронного реєстру земельних ділянок було ДП «ЦДЗК». Внесення відомостей до Національної кадастрової системи здійснювалося Державним земельним агентством України на підставі відомостей, наданих ДП «ЦДЗК». Земельні ділянки, які зазначені у його листі із кадастровими номерами :01:004:1611 та :03:007:1012, були внесені до Реєстру земель ДП «ЦДЗК», а у подальшому перенесені до Державного земельного кадастру. Державними кадастровими реєстраторами Управління держземагентства у Хмельницькому районі не вносились зміни до відомостей про координати поворотних точок меж вищевказаних земельних ділянок, а тому, повідомити про причини невідповідності вказаних відомостей немає можливості. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України «виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян» (т. 1 а. с. 12).

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі від 05.11.2015 №31-28-99.10-2703/15-15, згідно Національної кадастрової системи земельні ділянки кадастровий номер :03:007:1012 та :01:004:1611 не пересікаються (не накладаються) (т. 1 а. с. 116).

Згідно висновку №014/16 судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.11.2016 року, складеного експертом ТОВ «Експертно-юридичної фірми Соломон» встановлено, що не має порушення меж або накладення земельної ділянки, належної ОСОБА_3 площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , кадастровий номер :03:007:1012, на земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , площею 0,10 га, яка розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, кадастровий номер :01:004:1611 відповідно до правовстановлюючих документів із землеустрою на ці земельні ділянки, що графічно відображено в додатку 3 до висновку (т. 1 а. с. 202-226).

Площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, вказана в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №117215, виданому на ім`я ОСОБА_4 , відповідає площі земельної ділянки, вказаній в Технічній документації 2007, а саме на Кадастровому плані та в Каталозі координат земельної ділянки (див. Таблицю №4).

Конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №117215, виданому на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає конфігурації земельної ділянки, вказаній в Технічній документації 2007, а саме на Кадастровому плані, що графічно відображено в додатку 7 до висновку.

Конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №117215, виданому на ім`я ОСОБА_4 , відповідає конфігурації земельної ділянки, вказаній в Технічній документації 2007, а саме в Каталозі координат, але розташування (в системі координат 1963 року) земельної ділянки кадастровий номер :01:004:1611 відповідно до правовстановлюючих документів не відповідає розташуванню земельної ділянки визначеним Каталогом координат з Технічної документації 2007, що графічно відображено в додатку 6 до висновку.

Встановлено, що не накладаються (не перетинаються) межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611 із межами земельної ділянки із кадастровим номером :03:007:1012 згідно координат поворотних точок даних земельних ділянок, наявних в Національній кадастровій системі, що графічно відображено в додатку 3 до висновку.

«Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_4 , що надається для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в мікрорайоні «Діхтярка» на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області» за правилами оформлення відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. За складом та змістом надана на дослідження Технічна документація 2007 частково не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що при проведенні експертизи використовувались дані правовстановлюючих документів, а саме державних актів та відомостей з ДЗК, оскільки в матеріалах справи містилась лише технічна документація попередніх власників, а новими власниками технічна документація не виготовлялась. Конфігурація земельної ділянки позивача в державному акті не відповідає конфігурації земельної ділянки в кадастровому плані технічної документації. Технічна документація ОСОБА_4 частково не відповідає за замістом нормам чинного законодавства, оскільки в технічній документаціє є лише результати геодезичних робіт, а матеріали польових геодезичних робіт в ній відсутні.

Згідно висновку експерта №169-171/18-26 від 04.09.2019 року встановлено:

- порушення меж або накладання земельної ділянки належної ОСОБА_3 , площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :03:007:1012, на земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , площею 0,10 га, яка розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, кадастровий номер :01:004:1611 відповідно до правовстановлюючих документів та Проекту землеустрою відсутнє, а відповідно до Технічної документації фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_3 порушують межі земельної ділянки ОСОБА_1 , утворюючи накладення земельних ділянок.

- Площа та конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, яка вказана в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 117215, виданому на ім`я ОСОБА_4 , відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, вказаній в каталозі координат зовнішньої межі земельної ділянки технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 , що надається для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в мікрорайоні «Дегтярка» на території Лісовогринівецької сільської ради, а конфігурації земельної ділянки, визначеної в графічних матеріалах (в тому числі кадастровому плані земельної ділянки) - не відповідає. Конфігурація земельної ділянки, визначена в графічних матеріалах (в тому числі кадастровому плані земельної ділянки) даної Технічної документації, не відповідає конфігурації земельної ділянки, визначеної каталогом координат, наявному в даній документації.

- Межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611 із межами земельної ділянки із кадастровим номером :03:007:1012 згідно координат поворотних точок даних земельних ділянок, наявних в Національній кадастровій системі, не накладаються (не перетинаються).

Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_4 , що надається для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в мікрорайоні «Діхтярка» на території Лісовогронівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області, не відповідає вимогам діючого на час її розробки законодавчим актам.

У зв`язку із відсутністю вихідних даних (матеріалів польових геодезичних робіт, відомостей обробки теодолітного ходу та обчислення площі) надати відповідь чи містяться у даній документації із землеустрою технічні або інші помилки, які унеможливлюють визначення конфігурації та місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611, не вбачається за можливе (т. 2 а. с. 80-109).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_6 наданий висновок експертизи підтримав, суду пояснив, що ним при складанні висновку досліджувались правовстановлюючі документи на земельну ділянку позивача, такі як державний акт та відомості Державного земельного кадастру, які містять інформацію про земельну ділянку та вказують, де саме вона знаходиться. Технічна документація на земельну ділянку позивача не відповідає вимогам чинного законодавства, містить розбіжності.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції взяв до уваги висновок експерта №169-171/18-26 від 04.09.2019, яким встановлено, що порушення меж або накладання земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , кадастровий номер :03:007:1012, на земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , площею 0,10 га, яка розташована на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, кадастровий номер :01:004:1611 відповідно до правовстановлюючих документів та Проекту землеустрою відсутнє.

Конфігурація земельної ділянки, визначена в графічних матеріалах (в тому числі кадастровому плані земельної ділянки) даної Технічної документації не відповідає конфігурації земельної ділянки, визначеної каталогом координат, наявному в даній документації.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_4 , що надається для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в мікрорайоні «Дехтярка» на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області не відповідає вимогам діючого на час її розробки законодавчим актам.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав саме відповідачами по справі.

При цьому суд зазначив, що непідписання ОСОБА_4 , як суміжним власником земельної ділянки, протоколу погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 при розробці проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах населеного пункту с. Лісові Гринівці і складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

За висновками суду технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, на території Лісовогринівецької сільської ради ОСОБА_4 , виготовлена при оформленні права власності на земельну ділянку, належну позивачу, не є документом, створеним під час ведення Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим, норми закону щодо пріоритету паперових носіїв над електронними носіями, на які посилався позивач, застосуванню не підлягають.

Порядок виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру визначений Законом України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 105. Позивачем у відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства України, та у визначеному ними порядку, заходи щодо виправлення помилки у даних Державного земельного кадастру не вживались, не заявлено таких вимог і до суду.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції на час набуття позивачем права власності на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується зокрема цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.

Відповідно до положень статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється в т.ч. у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У преамбулі Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон №3613-VI) зазначено, що цей Закон установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 1 Закону №3613-VI: державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За приписами статті 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор, зокрема: перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам.

Статтею 21 Закону №3613-VI визначено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст.79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно із статтею 22 Закону №3613-VI документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.ст.24, 26 Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. При відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки). Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.

Абзацом 4 п.2, абзацами 1, 3 п.4 Перехідних положень Закону №3613-VI визначено, що у разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Частиною 1 ст.37 Закону №3613-VI також передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відтак зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 травня 2018 року в справі № 2-64/11.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13), виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права особи.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі №580/168/16-ц.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів, чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Посилання апелянта, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1108 від 11.09.2009 було затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,10 га на території Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та інших споруд, і що вказане рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області є чинним, та ніким не оспорюється, а ОСОБА_4 є добросовісним набувачем даної земельної ділянки, не є підставою для скасування судового рішення та задоволення позову.

Твердження апелянта про те, що висновки судових експертиз і рішення №РВ-015 від 12.03.2015 Державного кадастрового реєстратора Пастушка В.В. Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області щодо накладання двох земельних ділянок одна на одну повністю підтверджує, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №03 від 20.09.2011 у власність громадянина ОСОБА_2 неправомірно була передана та ж сама земельна ділянка, яка вже знаходилась у власності ОСОБА_4 з 2009 року, не доводить обґрунтованості позову. За висновком експерта №169-171/18-26 від 04.09.2019 року - межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1611 із межами земельної ділянки із кадастровим номером :03:007:1012 згідно координат поворотних точок даних земельних ділянок, наявних в Національній кадастровій системі, не накладаються (не перетинаються).

Аргументи апеляційної скарги про те, що висновок судового експерта в повторній судовій експертизі від 04.09.2019 в частині накладення земельних ділянок відповідно до даних, наявних у технічній документації позивача, та ОСОБА_3 , та рішення № РВ-015 від 12.03.2015 Державного кадастрового реєстратора Пастушка В.В. Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області судом першої інстанції жодним чином не спростовані та не були взяті до уваги, що не відповідає приписам ст. 10, 77, 81, 89, 110, 112, 263 ЦПК України, та протирічить ст. 55 Закону України «Про землеустрій», є необґрунтованим. Висновок експерта №169-171/18-26 від 04.09.2019 року містить твердження, що технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_4 містить суперечливу та недостовірну інформація про зазначену земельну ділянку (т.2 а.с 96). Про зазначені обставини суд першої інстанції, всупереч твердження апелянта, зазначив у рішенні суду.

Посилання апелянта про недостатнє обґрунтування свого рішення не може бути підставою для скасування рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Посилання апелянта, що Хмельницьким міськрайонним судом, в порушення приписів ч. 4 ст. 265 ЦПК України, в судовому рішенні не надана мотивована оцінка доводам позивача щодо законності висновку судового експерта від 04.09.2019 в частині накладання земельних ділянок одна на одну на підставі технічної документації з посиланням на ст. 5 ч. 2 «Закону про державний земельний кадастр» про те, що в разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях, ст. ст. 107, 153, 154, 155, 158 Земельного кодексу та інші норми чинного законодавства, які регулюють процес проведення судових земельно-технічних експертиз, та відповідно протиправність висновку експерта від 04.09.2019 в частині висновку про ненакладання двох земельних ділянок на підставі досліджених судовим експертом так званих правовстановлюючих документів Поземельної книги та відомостей Державного земельного кадастру, апеляційний суд до уваги не бере та погоджується з висновками, викладеними у рішенні, що згідно п.3 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 105, Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Під час створення ідентичних за документарною інформацією та реквізитами документів в електронній та паперовій формі кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, на території Лісовогринівецької сільської ради ОСОБА_4 , виготовлена при оформленні права власності на земельну ділянку належну позивачу, не є документом, створеним під час ведення Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим, вищевказані норми щодо пріоритету паперових носіїв над електронними носіями в даному випадку застосуванню не підлягають. Заходи щодо виправлення помилки у даних Державного земельного кадастру позивачем не вживались, не заявлено таких вимог і до суду. Позивачем не ставилось питання усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою. відповідності фактичного місця розташування його земельної ділянки та місця знаходження земельної ділянки визначеної в технічній документації на його земельну ділянку.

Посилання ОСОБА_1 , що судом першої інстанції протиправно обґрунтовано судове рішення тією обставиною, що відповідно до висновку повторної судової земельно-технічної експертизи від 04.09.2019 земельні ділянки позивача та ОСОБА_3 на підставі правовстановлюючих документів не накладаються одна на одну, не може слугувати підставою для задоволення позову.

Безпідставним є твердження апелянта, що у висновку повторної експертизи від 04.09.2019 при наданні відповіді на питання експерт, в порушення приписів Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» як правовстановлюючі документи безпідставно використав Поземельну книгу та відомості Державного земельного кадастру, які не є правовстановлюючими документами на земельну ділянку відповідно до приписів ст. 126 Земельного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому безпідставно були використані судовим експертом в якості правовстановлюючих документів при складанні експертного висновку від 04.09.2019. Рецензування висновку експерта, тобто оцінка методів і повноти дослідження, логіки висновку, якості ілюстрацій, не проводилось.

Необґрунтованими та безпідставними є посилання ОСОБА_1 , що в судовому рішенні в обґрунтування відмови позивачу в задоволенні його позовних вимог вказано на недоліки технічної документації позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:1611, і що доводи позивача щодо пояснювальної записки, яка міститься у технічній документації позивача, а саме останній абзац пояснювальної записки про те, що «Журнал кутових та ліній вимірів, абрис земельних ділянок та каталоги координат точок повороту межі землекористування знаходяться у архіві ПМП «Милосердя», а також посилання позивача на ст. ст. 9, 21, 22, 24, 26 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ст. 79/1 п. 4, 5, 7, ст. 125, 153 Земельного кодексу України, та інші законні норми, викладенні в письмовому поясненні до суду (т. 2 а. с. 158) до уваги судом взяті не були. Суд в такий спосіб, керуючись ст. 89 ЦПК України, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не можна вважати достатньою підставою для задоволення позову посилання позивача, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №108 від 11.09.2009 було затверджено технічну документацію та передано земельну ділянку у власність ОСОБА_4 , дане рішення погоджено з Хмельницькою районною адміністрацією, висновок №58 від 15.01.2008, Управлінням земельних ресурсів Хмельницької області №143 від 01.02.2008. Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, на території Лісовогринівецької сільської ради ОСОБА_4 , виготовлена при оформленні права власності на земельну ділянку належну позивачу, не є документом, створеним під час ведення Державного земельного кадастру.

Доводи апеляційної скарги, що суд в супереч ст. ст. 76-81 ЦПК України не надав належної оцінки таким доказам як викопіювання з генерального плану Лісовогринівецької сільської ради присутнє у належно завіреній технічній документації позивача та повну завірену копію Генерального плану Лісовогринівецької сільської ради, в яких зазначено 4-ю ділянку, належну позивачу, та відсутність на вулиці, на якій знаходиться земельна ділянка позивача на час розробки його технічної документації, 5-ї ділянки, є необґрунтованими. З зазначеного документу не вбачаються розміри земельної ділянки, координати земельної ділянку та місце знаходження її з прив`язкою на місцевості.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що судом не надано належної оцінки висновку експерта МВС України Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру М.В. Басюка та свідченням у судовому засіданні ОСОБА_4 про підроблення напису та підпису ОСОБА_4 в «Акті погодження меж» у технічній документації ОСОБА_2 . Висновок суду першої інстанції, що непідписання ОСОБА_4 , як суміжним власником земельної ділянки, протоколу погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 при розробці проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах населеного пункту с. Лісові Гринівці і складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, є вірним.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк