РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі: Яковець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом адвоката Полігаса Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 01.11.2019 року звернувся до суду з цим позовом із вимогами визнати недійсним заповіту від 13.08.2010 року, складеного ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві представник позивача ОСОБА_3 виклав наступну позицію. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 . Позивач є онуком спадкодавиці ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,2677 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільського господарського виробництва, що знаходиться на території Леляцької сільської ради; за адресою: АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_4 16.11.2009 року склала заповіт, що зареєстрований в реєстрі за №102, який посвідчений секретарем Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, в якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження "житловий будинок з господарчими будівлями, земельна ділянка 0,35 га, які знадяться за адресою: АДРЕСА_1 , що буде належати на день смерті і на що я матиму право за законом заповідаю ОСОБА_1 ", тобто позивачу по справі. Отримавши свідоцтво про смерть бабусі, позивач звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори маючи намір оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Від нотаріуса позивачу стало відомо про наявність ще одного спадкоємця за заповітом, що складений 13.08.2010 року на користь відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого померла останньому заповіла усе своє майно. Позивач є онуком по лінії батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому бабуся все життя опікувалася онуком та в розмовах обмовилася про те, що померла склала заповіт на відповідача у 2010 році, який скасував складений попередньо на користь позивача заповіт від 2009 року. При огляді заповіту у позивача виник сумнів щодо того, що в момент його підписання померла усвідомлювала значення свої дій та могла керувати ними, оскільки ОСОБА_4 мала похилий вік (70 років), хворіла раком підшлункової залози (а.с.2-3).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.11.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.11.2019 року за наслідком усунення позивачем визначених судом недоліків, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання наразі сторони за їх належним викликом не з`явились. Представник позивача Полігас В.М. попередньо подав до суду письмову заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги та просив розглянути справу у відсутність стороно позивача, також просив не вирішувати клопотання про витребування з Жмеринського РВ УДМС у Вінницькій області копії форми №1 (заяви на видачу паспорта) щодо ОСОБА_4 . Також зауважив, що при підготовці позову в прохальній частині невірно зазначено дату посвідчення оспорюваного заповіту, а саме: в позові зазначено 13.08.2010 року, однак його дійсною датою є 30.08.2010 року, вказав що дана неточність була допущена виключно як описка.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Богутенко О.В. про те, що він не може зявитися в судове засідання, позов визнає повністю та безумовно, дану справу просив розглянути без його участі (а.с.66).

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши надані докази в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з копією паспорта громадянина Російськї Федерації № 14 НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_2 з 03.06.2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Жмеринка Вінницької області, у віці 72 роки (а.с.7).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, у віці 30 років (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 матір`ю позивача ОСОБА_1 зазначена ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_2 , з огляду на чого ОСОБА_4 є бабусею позивача (а.с.9).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 15.10.2019 року про державну реєстрацію народження батька відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , а матір`ю ОСОБА_7 (а.с.10).

Згідно копії заповіту від 16.11.2019 року, посвідченого секретарем Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області Христофоровою О.І., спадкодавець ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що житловий будинок з господарчими будівлями, земельна ділянка 0,35 га, які знадяться за адресою: АДРЕСА_1 , що буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії заповіту від 30.08.2010 року, посвідченого секретарем Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області Христофоровою О.І., спадкодавець ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що усе своє майно де б воно не було і з чого воно не складалося та що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла відповідачу ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №396147 власником земельної ділянки № НОМЕР_5 площею 3,2677 га, розташованої на території Леляцької сільської ради; житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, на підставі розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 23.06.2005 року №251 вказана ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.09.2012 року зареєстровано спадкову справу 26.09.2012 року на спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.14).

В матеріалах витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 міститься заява відповідача ОСОБА_2 , що надійшла 26.09.2012 року до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , а також заява позивача ОСОБА_1 від 30.10.2012 року аналогічно про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (а.с.43,44).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються,

Положення Цивільного кодексу України вирізняють два види спадкування: за законом та за заповітом (ст.1217 ЦК України).

Згідно положень статей 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.4 ст.1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Статтею 225 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, згідно з якими такий заповіт може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ст.1 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року в справі №916/3156/17 дійшла правового висновку, що суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 року в справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 року в справі №569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

Згідно ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи викладені вище доводи, беручи до уваги усі встановлені судом факти та відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечать закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб з огляду на невстановлення наявності інших спадкодавців щодо майна ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, що становить 384,20 грн. (а.с.1). Решта 50 відсотків судового збору, що становить 384,20 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 10, 12, 13, 89, 141, 142, 200, 206, 223, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 225, 1217, 1223, 1234, 1247 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт від 30.08.2010 року, складений ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області Христофоровою Оленою Іванівною та зареєстрований в реєстрі для запису нотаріальних дій за №119.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , мешканця АДРЕСА_3 ) 384 гривні 20 копійок судового збору.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , мешканцю АДРЕСА_3 ) з державного бюджету 384 гривні 20 копійок судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивіьним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.