Справа № 171/1584/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря Харченко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання майна особистою власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя житлового будинку та транспортного засобу, поділ майна подружжя (а.с.2-3).

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.17-18).

Ухвалою суду від 18.12.2019 року за клопотанням представника позивача було витребувано докази (а.с.34-35).

21.01.2020 року відповідач ОСОБА_2 у особі свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання майна особистою власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна особистою власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (а.с.58).

05.02.2020 року представником позивача ОСОБА_4 адвокатом Бурлай Д.В. надано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.69-73, 87-89).

Ухвалою суду від 24.03.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Кононенко О.В. про витребування доказів(а.с.110).

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Кононенко О.В. про витребування доказів (а.с.126).

Ухвалою суду від 14.05.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.127).

Ухвалами суду 10.12.2019 року, 03.02.2020 року, 10.02.2020 року, 25.03.2020 року, 06.08.2020 року за клопотанням представника позивача було вирішено проводити судові засідання у режимі відеоконференції з Нововоронцовським районним судом Херсонської області (а.с.30, 68, 83, 112, 146).

11.08.2020 року донька сторін ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про вступ до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвалою суду від 26.08.2020 року ОСОБА_5 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ..

У позовній заяві позивач ОСОБА_4 просила суд:

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 на транспортний засіб автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб., власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності на Ѕ частку транспортного засобу - автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб.;

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 на будинок, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності на Ѕ частку будинку, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача га її користь судові витрати.

Позиція позивача ОСОБА_4 зводиться до того, що вона позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 27.11.1999 року зареєстрували шлюб. В період шлюбу ними було набуто спільне майно транспортний засіб GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. орієнтована ринкова вартість подібного авто станом на 21.08.2019 року становить 151800,00 грн. Автомобіль був зареєстрований на ім`я відповідача. Крім того, за час перебування у шлюбі вони набули право власності на будинок, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дане майно є їхньою спільною сумісною власністю, але відповідач заперечує її права на це майно, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного майна.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

21.01.2020 року відповідач ОСОБА_2 у особі свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання особистою власністю подружжя та поділ майна подружжя, у якому він просить суд:

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 : автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, який він придбав у 2017 році;земельну ділянку, що була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06, та на цю земельну ділянку було отримано державний акт на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року, площею 0,1479 га. На якій до 27.11.1999 року був відремонтований та побудований будинок з господарчими спорудами в АДРЕСА_2 .

Визнати об`єктом права спільною сумісною власністю подружжя: кредит в сумі 5000,00 дол. США взятий на будівлю житлового будинку або 125000 грн; скутер FADA 50 CET-12 вартістю 7000,00 грн.

Розділити майно що є спільною власністю подружжя в таких частках:

- визнати за ОСОБА_2 : кредит в сумі 2000,00 дол. США або 62500,00 гривень; 2/3 частки Скутера FADA 50 CET-12;

- визнати за ОСОБА_4 : кредит в сумі 2000,00 дол. США або 62500,00 гривень; 1/3 частки Скутера FADA 50 CET-12.

Позиція відповідача ОСОБА_2 зводиться до того, що між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27.11.1999 року було укладено шлюб. Ще до шлюбу в 1998 році він придбав земельну ділянку з будинком. Земельна ділянка була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів. На цій земельній ділянці був будинок, який він відремонтував та ремонт закінчив ще до шлюбу зі своєю майбутньою дружиною, тобто до 27.11.1999 року. Жодної копійки відповідачка в ремонт на будівництво будинку не вкладала. На протязі певного часу вони жили дружньо, але через деякий час його дружина запила і в 2015 році покинула їх з донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Декілька раз колишня дружина намагалася побити двері та вікна, злякала доньку і він заявив в поліцію, але 03.01.2017 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що зобов`язується більше не вживати спиртні напої і з цього часу пропала, та він її не бачив і не спілкувався, а відповідно до цього вони мешкали однією сім`єю та вели спільне господарство. Їх спільна донька мешкає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 відмовилася допомагати їх доньці, як дитині, що продовжує навчання, не надає матеріальну допомогу на лікування, навчання та виховання їх донька звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів. В даний час відповідачка мешкає в м.Кривий Ріг, однак за якою адресою не відомо. Після реєстрації шлюбу 27.11.1999 року, вони як подружжя проживали спільно лише до 2015 року, коли вона покинула їх з донькою і з цього часу вони не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємні права та обов`язки спільний бюджет. За час спільного проживання вони взяли кредит в сумі 5000,00 дол. США на різні потреби, який оформили у приватного нотаріуса Високопільської нотаріальної контори Херсонської області Мясоєдової В.К. та 05.04.2009 року за спільні кошти придбали скутер ФАДА 50 СЕТ-12 вартістю 7000,00 грн. Його особистою власністю є автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, який він придбав у 2017 році за власні кошти, коли дружина його покинула і вони не проживали разом та земельну ділянка, що була передана йому у власність на підставі рішення Мар`янської сільської ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06, та на цю земельну ділянку було отримано державний акт на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року, площею 0,1479 га. і саме на цій земельній ділянці побудований будинок (а.с.41-46).

Представником позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 05.02.2020 року надано відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 69-73, 87-89), у якому просить визнати недопустимими доказами у справі надані до зустрічної позовної заяви та в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки зустрічна позовна заява подана з пропущенням строку, не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України та жоден з доказів наданих до зустрічної позовної заяви не підтверджує змісту зустрічних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав зазначених в ньому, вимоги первісного позову не визнали та просили відмовити у їх задоволенні з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, згідно якого просить розгляд справи провести без її участі, в позовних вимогах просить відмовити в повному об`ємі, а зустрічний позов просить задовольнити (а.с.162). Позиція третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 зводиться до того, що сторони є її батьками, вона проживає з батьком, навчається, мати проживає окремо, участі у її утриманні не буре, рішенням суду з матері стягнуто аліменти, однак, вона їх не сплачує, тому вважає, що вимоги за зустрічним позовом її батька ОСОБА_2 слід задовольнити.

Суд, заслухавши сторін, представників сторін, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, а вимоги за первісним позовом слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.11.1999 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 11.04.2017 року (а.с.50).

26.02.2004 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №169850337 від 10.06.2019 року (а.с.8).

При цьому підставою виникнення права власності на житловий будинок зазначено свідоцтво про право власності, НОМЕР_3 від 26.02.2004 року, яке видано на підставі рішення Марянської сільської ради № 14 від 23.01.2004 року.

При подачі позову та при розгляді справи судом сторони не надали вказане рішення сільської ради, судом роз`яснено право заявити клопотання про витребування даного доказу, однак сторони не заявили клопотання про витребування даного доказу.

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру №1245 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ №31/4-1245-Л-58 від 25.06.2019 року встановлено, що згідно Єдиного реєстру транспортних засобів станом на 25.06.2019 року за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. (а.с.10).Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №1245 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 15.01.2020 року №31/4-1245-44 вбачається, що згідно Єдиного реєстру транспортних засобів станом на 15.01.2020 року за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано автомобіль GEELY FE-1, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_4 , номерні знаки НОМЕР_5 (а.с.72).

Спір між сторонами виник з приводу майнових прав сторін на зазначене майно та його поділ.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

При вирішенні спору, суд виходить з того, що статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зі статтею 24 КпШС України, у редакції, чинній на момент укладення шлюбу, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування є власністю кожного з них.

Згідно зі ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 зроблено висновок про те, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2018 року у справі №405/2391/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Втім факти будівництва відповідачем ОСОБА_2 житлового будинку до шлюбу та факт придбання автомобіля за особисті кошти, якими відповідач ОСОБА_2 обґрунтовував вимоги про визнання житлового будинку та автомобілю особистою власністю, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, до моменту реєстрації шлюбу, відповідно до рішення №27 від 19.03.1997 року виконавчого комітету Мар`янської сільської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, про розробку проекту відведення земельної ділянки, вирішено: дозволити ОСОБА_2 розробити проект відведення земельної ділянки в приватну власність площею 0,15 га. по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд; проект відведення земельної ділянки гр.. ОСОБА_2 надати на розгляд виконкому Мар`янської сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до рішення №34-9 /ХХІІ/ від 04.06.1997 року «Про земельні питання» Мар`янської сільської ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області, двадцять другого скликання, дев`ята сесія, вирішено передати в приватну власність земельну ділянку для забудови житлових будинків, обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарствам громадянину ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 0,15 га. Відповідно до рішення №34-9 /ХХІІ/ від 04.06.1997 року Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, двадцять другого скликання, дев`ята сесія, вирішено передати в приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га. по АДРЕСА_2 , виділену під забудову житлового будинку громадянину ОСОБА_2 , згідно поданої заяви.

Внаслідок чого відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Мар`янської сільської Ради народних депутатів від 16.01.1998 року №06 передано у приватну власністю земельну ділянка площею 0,1479 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_2 , землю передано для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських приміщень, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП АП №000208 від 15.02.1999 року (а.с.53).

Вимог про визнання земельної ділянки сумісною власністю позивачем по первісному позову не пред`явлено, а отже право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку ніким не заперечується.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили суду, що їм відомо, що відповідачу ОСОБА_2 у 1997 році було виділено земельну ділянку, право власності на яку він оформив у 1998 році, за рік будинок було збудовано. У 1999 році ОСОБА_2 одружився з позивачкою, коли вона переїхала до будинку він був уже збудований.

Втім дані покази свідків суд вважає недопустими засобами доказування для підтвердження правового режиму набутого майна, адже право власності на нерухому річ вважається набутим з моменту його державної реєстрації.

Крім того, підставою виникнення права власності на житловий будинок зазначено свідоцтво про право власності, НОМЕР_3 від 26.02.2004 року, яке видано на підставі рішення Марянської сільської ради № 14 від 23.01.2004 року. При подачі позову та при розгляді справи судом сторони не надали вказане рішення сільської ради, судом роз`яснено право заявити клопотання про витребування даного доказу, однак сторони не заявили клопотання про витребування даного доказу. Даний реєстраційний запис на момент розгляду справи не оспорено та не скасовано.

А тому суд вважає, що право власності на спірний житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , виникло з моменту державної реєстрації, тобто 26.02.2004 року, тобто після реєстрації шлюбу між сторонами 27.11.1999 року, а тому на підставі ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю.

Також відповідачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання спірного транспортного засобу за особисті кошти.

А тому суд вважає, що спірний автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб. набуто подружжям після реєстрації шлюбу між сторонами 27.11.1999 року, а тому на підставі ст. 60 СК України є їх спільною сумісною власністю.

Суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання спільною сумісною власністю подружжя кредиту у сумі 5000 доларів США.

Так, відповідно до договору позики від 01.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №717, вбачається, що договір укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_9 передала у власність ОСОБА_2 20000,00 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_9 таку ж суму грошових коштів 01.09.2025 року, договір (а.с.161). З заяви ОСОБА_10 , засвідченої приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_10 , згідно ч.2 ст.65 СК України, дає свою згоду на позику його дружиною, ОСОБА_9 , особисто нею набутих коштів в сумі 20000,00 грн., до реєстрації шлюбу з ним, ОСОБА_2 , заяву зареєстровано в реєстрі за №715 (а.с.160). З заяви ОСОБА_4 , засвідченої приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Мясоєдовою В.К. 01.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_4 , дає згоду на позику її чоловіком ОСОБА_2 20000,00 грн. у ОСОБА_9 , заяву зареєстровано в реєстрі за №716 (а.с.159).

Дані докази підтверджують факт укладення договору позики, а не кредитного договору, як зазначено у зустрічному позові. Крім того строк виконання договору не настав.

А тому, вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності кредиту у сумі 5000 доларів США також не підлягають задоволенню через недоведеність.

Судом також досліджувалась надана відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження факту придбання у період шлюбу скутера, розписка від 05.04.2009 року, відповідно до якої ОСОБА_2 взяв в кредит на 3 місяці мопед FADA 50 CET-12 з частковою оплатою 3000,00 грн., зобов`язався виплатити залишок заборгованості у сумі 4000,00 грн. протягом 3 місяців (а.с.52).

Однак допустим доказом на підтвердження факту придбання товару може бути квитанція, якої в судовому засіданні надано не було, а тому суд вважає факту придбання в період шлюбу скутеру недоведеним, а вимоги ОСОБА_2 про визнання скутера спільною сумісною власністю та його поділ такими що не підлягають задоволенню через недоведеність.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так як державна реєстрація вказаного майна здійснена за відповідачем, вимога позивача про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вкладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю житлового будинку та автомобілю такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання житлового будинку та автомобілю спільною сумісною власністю подружжя такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Відповідно до довідки (витягу з по господарської книги) виконавчого комітету Зленодольської міської ради №1060 від 11.06.2020 року встановлено, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 голова домогосподарства, зареєстрований 27.01.2000 року; ОСОБА_4 дружина, зареєстрована 01.03.2016 року; ОСОБА_5 донька, зареєстрована з 01.03.2016 року, знята з реєстрації 19.09.2017 року (а.с.7).

З довідки виконавчого комітету Зеленодольської міської ради №2045 від 27.12.2019 року встановлено, що довідка видана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що його донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2017 року по теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні (а.с.48, 123).

З довідки Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» №470 від 18.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 дійсно навчається в Нікопольському медичному коледжі на ІІІ курсі, група 1СБ-17, спеціальність 223 «Медсестринство», навчається з 01.09.2017 року по 28.06.2021 рік за державним замовленням. Переведена на ІІІ курс навчання за наказом від 21.06.2019 року №52-у (а.с.49).

Однак, донька сторін є повнолітньою, проживає окремо від сторін, а факт стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивачем не доведено.

Вирішуючи спір, суд вважає, що оскільки спірний житловий будинок та автомобіль був придбаний подружжям у період перебування у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні.

Відповідно до ч.1, 2ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно дост. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрат її цільового призначення.

Відповідно до п. 22Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, яке є суб`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За змістом п. 25Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо неподільні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У судовому засіданні позивачем на підтвердження вартості майна надано роздруківка з сайту про вартість іншого а не спірного майна , відповідач з цією вартістю не згоден, сторони у судовому засіданні відмовились від призначення експертизи, а тому надані позивачем докази на підтвердження вартості майна суд вважає неналежними, спірне майно є неподільними речами, частки подружжя у спірному майні є рівними, але спірні речі не можуть бути реально поділенні між подружжям відповідно до їх часток, а тому суд вважає можливим у порядку поділу визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт будівництва ОСОБА_2 до моменту укладення шлюбу з ОСОБА_4 житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; не знайшов підтвердження факт придбання за особисті кошти ОСОБА_2 автомобіля GEELY; факт придбання у період шлюбу скутера та факт укладення у період шлюбу сторін кредитного договору; у той же час знайшов підтвердження факт придбання сторонами у період шлюбу за спільні сумісні кошти житлового будинку, автомобіля та необхідність поділу спільного сумісного майна між колишнім подружжям шляхом визнання за кожним з подружжя права на 1/2 частину спільного майна з метою захисту порушеного права позивача, за захистом якого позивач звернулась до суду.

Тому вимоги за первісним позовом спід задовольнити, а у задоволенні зусрічних позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,258, 263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 на транспортний засіб автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб., власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку транспортного засобу - автомобіль GEELY FE-1 2013 року випуску, об`єм двигуна 1792 см.куб.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 на будинок, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку будинку, житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1515,17 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання майна особистою власністю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення скласти протягом 10 днів.

СуддяН. В. Хоруженко