Справа №173/1215/20
Провадження №2/173/598/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.
При секретареві Рудовій Л.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача Богдан Юрій Володимирович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу -

ВСТАНОВИВ:
23.07.2020 року до суду звернувся позивач військова частина НОМЕР_1 , представник позивача Богдан Ю.В., з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу до відповідача ОСОБА_1
31.08.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача -фізичної особи.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2020 року відкрите провадження у цивільній справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 07.10.2020 року.
07.10.2020 року справа не розглядалась в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 09.10.2020 року
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників розгляду справи.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь 38580. 65грн., в порядку зворотної вимоги (регресу) та понесені судові витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: старшого солдата військової служби ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10. 2016 року № 9 ( по стройовій частині) 05 жовтня 2016 року зараховано до списків особливого складу, призначено на посаду старшого механіка - водія та наказом командира військової частини НОМЕР_1 за підпунктом «й» ( які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» направлений до зарахування на військовий облік до Верхньодніпровського РВК Дніпропетровської області ( витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2016 року № 9 ( по стройовій частині) та витяг наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2018 № 153 (по стройовій частині) додаються.
22.12.2016 року на а/д Київ-Чоп 221 км. 300 м., відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗІЛ реєстраційний номер № б/у під керування відповідача.
Вина відповідача, який на той час являвся військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у скоєнні вищевказаного ДТП підтверджується постановою Апеляційного суду Волинської області від 05.05.2017 року у справі № 154/95/17.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
Відшкодування завданої шкоди потерпілій особі здійснило Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в розмірі 36659 грн.
МТСБУ звернулось до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в поряду регресу спричиненої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що МТСБУ сплатило страхове відшкодування потерпілій особі внаслідок того, що транспортний засіб яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Рішенням господарського суду Волинської області від 08 листопада 2019 року справа № 903/717/19 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь МТСБУ 36 659. грн.. 65 коп., а також 1921.00 грн., витрат по сплаті судового збору.
На виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь МТСБУ відшкодування завданої шкоди в сумі 36 659 грн.. 65 коп., а також 1921.00 грн.. витрат по сплаті судового збору, що підтверджується меморіальним ордером № 1 та № 2 від 26 березня 2020 року.
На підставі вищевикладеного право регресної вимоги до ОСОБА_1 , у військової частини НОМЕР_1 виникло з моменту відшкодування МТСБУ шкоди завданої відповідачем, а саме з 30.03.2020 року, що й стало підставою звернення до суду.
Справа розглядалась в спрощеному проваджені без виклику сторін.
Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно я кого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що він не є володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності перед потерпілим, так як управляв транспортним засобом в силу трудових відносин не був уповноваженим укладати договори страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності та не був забезпечений таким договором зі сторони відповідача. Тому не повинен відповідати за спричинену шкоду, а таку відповідальність повинна нести особа, яка відповідає за експлуатацію та технічний стан транспортного засобу і не повинна була випускати на транспортну лінію, транспортний засіб, яким керував відповідач.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що старшого солдата військової служби ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10. 2016 року № 9 ( по стройовій частині) 05 жовтня 2016 року зараховано до списків особливого складу, призначено на посаду старшого механіка - водія та наказом командира військової частини НОМЕР_1 за пунктом «й» ( які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» направлений до зарахування на військовий облік до Верхньодніпровського РВК Дніпропетровської області. що підтверджується ( витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2016 року № 9 ( по стройовій частині) та витягом наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2018 № 153 ( по стройовій частині).
22.12.2016 року на а/д Київ-Чоп 221 км. 300 м., відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗІЛ реєстраційний номер № б/у під керування відповідача.
Вина відповідача, який на той час являвся військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у скоєнні вищевказаного ДТП підтверджується постановою Апеляційного суду Волинської області від 05.05.2017 року у справі № 154/95/17, що підтверджується копією постанови суду.
Спричинена майнова шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
Відшкодування завданої шкоди потерпілій особі здійснило Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в розмірі 36659 грн.
МТСБУ звернулось до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в поряду регресу спричиненої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим , що МТСБУ сплатило страхове відшкодування потерпілій особі внаслідок того, що транспортний засіб яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Рішенням господарського суду Волинської області від 08 листопада 2019 року справа № 903/717/19 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь МТСБУ 36 659. грн.. 65 коп., а також 1921.00 грн.. витрат по сплаті судового збору, що підтверджується рішенням суду.
На виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь МТСБУ відшкодування завданої шкоди в сумі 36 659. грн.. 65 коп., а також 1921.00 грн.. витрат по сплаті судового збору, що підтверджується меморіальним ордером № 1 та № 2 від 26 березня 2020 року.
Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу грошові шкоди на відшкодування спричиненої шкоди.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вина відповідача у спричиненняі шкоди підтверджується постановою Апеляційного суду Волинської області від 05.05.2017 року у справі № 154/95/17, тому у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 - Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином страхова організація правомірно пред`явила позов до військової частини, а не до безпосереднього винуватця ДТП.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України - Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Судом встановлено, що з позивача, як володільця джерела підвищеної небезпеки, на підставі рішення господарського суду Волинської області від 08 листопада 2019 року справа № 903/717/19 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь МТСБУ 36 659. грн.. 65 коп., а також 1921.00 грн.. витрат по сплаті судового збору.
На виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 здійснила на користь МТСБУ відшкодування завданої шкоди в сумі 36 659 грн. 65 коп., а також 1921.00 грн.. витрат по сплаті судового збору, що підтверджується меморіальним ордером № 1 та № 2 від 26 березня 2020 року.
Таким чином, враховуючи, що винним у спричиненні ДТП є відповідач, а позивач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, здійснив відшкодування страховій організації спричиненої потерпілому майнової шкоди, відповідно у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.
Доводи відповідача, що позивач випустив в експлуатацію технічно несправний транспортний засіб, тому сам повинен нести відповідальність за спричинену шкоду, ніякими доказами не підтверджено.
А виплата страхового відшкодування при відсутності полісу страхування обов`язкової відповідальності транспортних засобів передбачена пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі спричиненої фактичної майнової шкоди - 36 659 грн. 65 коп., в порядку регресу за здійснене відшкодування страховій організації спричиненої потерпілому майнової шкоди .

Вимоги в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат по сплаті судового збору по розгляду справи господарським судом Волинської області задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до спричиненої відповідачем шкоди, а є процесуальними витратами позивача по розгляду справи в суді

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача збір в сумі 2102.00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача Богдан Юрій Володимирович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 36 659 (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн., 65 в порядку зворотної вимоги регресу на відшкодування спричиненої майнової шкоди, яку перерахувати на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами UA0040103, державна казначейська служба України м. Київ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.,

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 09.10.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 12.10.2020 року

Дата набрання законної сили: 10.11.2020 року