Провадження № 2/761/133/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про стягнення заробітної плати, -

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», в якому просив суд, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог: стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку по 14.11.2016 року включно у розмірі 261 968,85 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовув тим, що з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року працював у відповідача на посаді заступника директора Міського декоративного розсадника «Теремки». У день звільнення відповідачем не було проведено остаточний розрахунок з виплати заробітної плати за період з початку 2013 року та середній заробіток за весь час затримки з її виплати.

На підставі наведеного, а також зважаючи на те, що фактичний розрахунок по заробітній платі відбувся лише 10.12.2015 року, а середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку по 14.11.2016 року включно не сплачена і по теперішній час, позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2019 року розгляд даної цивільної справи було вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

03.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що саме з вини колишнього директора МРД «Теремки» ОСОБА_2 , як особи, прямим обов`язком якої за посадою було забезпечення своєчасної виплати заробітної плати працівникам, не було реальної можливості об`єктивно та в повній мірі здійснити розрахунок при звільненні. При цьому, як зауважує відповідач, відразу після проведення ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства та виявлення факту не виплати заробітної плати, 29.10.2015 року на ім`я позивача було відкрито р/р у ПАТ «Банк Кредит Банк» та перераховано належну йому суму при звільненні.

Дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

З 15.11.2012 по 15.04.2013 року позивач - ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора Міського декоративного розсадника «Теремки» року КО «Київзеленбуд», що підтверджується копіями трудової книжки № НОМЕР_1 .

Наказом Генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» Царенко Н.О. від 15.04.2013 року за №54-п та продубльованим Наказом Директора МДР «Теремки» ОСОБА_2 від 15.04.2013 року за №22-к позивача звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Як вбачається з розрахункових листків за лютий-квітень 2013 року ОСОБА_1 належало до виплати заробітна плата за лютий 2013 року у розмірі - 4 786,11грн., за березень 2013 року у розмірі - 4 307,5 грн., та за квітень разом з компенсацією за 8 днів невикористаної відпустки у розмірі - 3615,08 грн., що разом становить - 12 708,69 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи заяви позивача про збільшення позовних вимог від 02.04.2019 року, належна йому при звільненні сума заробітної плати була перерахована відповідачем на відкритий на ім`я ОСОБА_3 рахунок в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» двома платежами, а саме: 29.10.2015 року - на суму 6 708,69 грн., 10.12.2015 року - на суму 6 000,00 грн., відтак позивач погоджується з її розміром та вважає, що спір з приводу виплати заробітної плати між сторонами відсутній.

Разом з тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України та вказував, що оскільки фактичний розрахунок по заробітній платі відбувся лише 15.11.2016 року, коли він отримав інформацію про перерахування йому заробітної плати, а середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку по день фактичного розрахунку не сплачений і по теперішній час, з відповідача на його користь підлягає до стягнення середній заробіток за весь час затримки з виплати заробітної плати у розмірі 261 968,85 грн., як то передбачено вимогами ст. 117 КЗпП України.

Однак, відповідач не погоджується з такими доводами і вважає день фактичного розрахунку саме 10.12.2015 року, коли на картковий рахунок позивача перерахував належні йому суми повністю. Відтак строк затримки розрахунку за період з моменту виявлення 29.10.2015 року по 10.12.2015 року, що становить 28 робочих днів.

Так, відповідно до припису ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Перевіряючи обставини справи, суддею встановлено, що відповідно до п.п. 3.1, 3.3 Положення Міського декоративного розсадника «Терімки», затвердженого наказом КО «Київзеленбуд» від 26.02.2013 року за №28, МДР «Терімки» входить до складу КО «Київзеленбуд», є його відокремленим структурним підрозділом і в своїй діяльності йому підконтрольний та підзвітний. МДР «Теремки» здійснює свою діяльність на засадах господарської самостійності у межах, передбачених цим Положенням та Довіреністю, яка видається Генеральним директором КО «Київзеленбуд» директору МДР «Теремки», госпрозрахунку, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в установах банку, круглу печатку із своїм найменуванням, штампи, бланки та інші реквізити.

Згідно з п.6.2.3 Положення на МДР «Теремки» покладається обов`язок забезпечення своєчасної виплати заробітної плати, сплати податків та інших відрахувань до державного та місцевих бюджетів згідно з законодавством України.

Як передбачає п.7.5.7 Положення, Директор забезпечує своєчасну виплату заробітної плати працівникам згідно з законодавством України.

При цьому, п.7.5.2 Положення встановлює, що Директор МДР «Теремки» несе персональну відповідальність за виконання покладених на МДР «Теремки» завдань, визначених цим Положенням та Довіреністю (та/або Дорученням), дотриманням законодавства України.

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених пунктів Положення, а також враховуючи посаду, яку обіймав позивач в МДР «Теремки», суд приходить до висновку, що саме директор МДР «Теремки», а не відповідач по справі мав персональну відповідальність за виконання покладених на МДР «Теремки» обов`язків, в тому числі й обов`язків щодо своєчасної виплати заробітної плати.

Обставини щодо наявності в директора МДР «Теремки» обов`язку забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівникам МДР «Теремки» також підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями повідомлень перерахування коштів та відомостей заробітної плати за період роботи позивача, з яких, в свою чергу, вбачається, що безпосередньо директором МДР «Теремки» здійснювалися виплати заробітної плати у МДР «Теремки» з рахунків МДР «Теремки».

Разом з тим, судом встановлено, що позивач, до каси МДР «Теремки» не звертався.

За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження винних дій саме відповідача щодо невиплати позивачу належним йому сум при звільнення, суд відмовляє у задоволенні вказаного позову за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про стягнення заробітної плати- відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: