Номер провадження: 22-ц/813/4063/20
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління культури, національностей, релігій та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» про вселення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Гуртожиток творчих працівників», в якому з урахуванням уточнень (т.1, а.с. 38-39) просили вселити їх в кімнату № НОМЕР_1 , «Гуртожитку творчих працівників», що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Тираспольська, буд. 27/29.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вселено ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку 15.12.2001 р., що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м. Донецьку 18.12.2001 р., що зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 у кімнату АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Управління культури, національностей, релігій та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп., тобто на користь кожного по 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп., у відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка не брала участь у розгляді справи, подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у повному обсязі.

В поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на її необґрунтованість, просять суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 01.10.2020 року, з`явились апелянт ОСОБА_1 , представник відповідача Управління культури, національностей, релігій та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації Ткачук І.М. та представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» - Ільїна Ю.П.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеської обласної ради від 22.09.2006 р.№ 73-V «Про майно спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» був затверджений перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада.

Будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 належить Територіальним громадам Одеської області в особі Одеської обласної ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 25.10.2000 р., виданого Виконкомом Одеської міської ради на підставі рішення Одеської обласної ради від 20.08.1999 р. № 104-ХХІІІ та рішення Одеської обласної ради від 24.12.1999 р. № 127-ХХІІІ.

7-й, 8-й та 9-й поверхи будинку гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1 перебувають на балансі у Одеської обласної ради на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.2000 р., виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, а повноваженням щодо вселення осіб у кімнати вищевказаного гуртожитку, які розташовані на 7-му, 8-му та 9-му поверхах цього гуртожитку, в тому числі в кімнату № НОМЕР_1 цього гуртожитку, наділене Управління культури, національностей, релігій та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, яке є самостійним структурним підрозділом Одеської обласної державної адміністрації.

В межах реалізації делегованих повноважень між Управлінням культури і туризму обласної державної адміністрації та ТОВ «Гуртожиток робітників культури» був укладений договір доручення від 03.10.2007 р., згідно із п. 2.1. якого ТОВ «Гуртожиток робітників культури» зобов`язаний організовувати дії з реєстрації та позбавлення реєстрації за місцем мешкання, мешкаючи молодих спеціалістів закладів культури, які проводяться на підставі клопотання Управління культури і туризму обласної державної адміністрації.

14 жовтня 2001 року був затверджений Статут ТОВ «Гуртожиток творчих працівників», що свідчить про створення цього товариства замість ТОВ «Гуртожиток робітників культури».

01 січня 2012 року між Управлінням культури і туризму Одеської обласної державної адміністрації (Довіритель) та ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» (Повірений) був укладений Договір доручення, згідно з умовами якого Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені Довірителя та за свій рахунок вчинити дії з організації управління майном Довірителя, а саме : отримувати вартість компенсації за надані комунальні послуги, поточний ремонт, підтримання у належному санітарному стані приміщення, виключно на підставі клопотання Довірителя здійснювати дії з реєстрації та позбавлення реєстрації за місцем мешкання, мешкаючи молодих спеціалістів закладів культури, яка проводиться на підставі клопотання Довірителя та Положення про 7-й, 8-й, 9-й поверхи «Гуртожитку творчих працівників» комунальної власності територіальних громад області.

У відповідності до Положення про 7-й, 8-й, 9-й поверхи «Гуртожитку творчих працівників» цей гуртожиток створюється для тимчасового проживання працівників галу і культури та членів їх сімей на період роботи у закладах, установах, підприємствах та організаціях культури і мистецтва обласного підпорядкування спільної власності територіальних громад Одеської області. При цьому, поселення мешканців здійснюється з урахуванням кількості ліжко-місць, які закріплені за кожною установою культури і мистецтва на підставі Протоколу про розподіл житлових місць (ліжко-місць) між закладами культури обласного підпорядкування для надання їх в користування працівникам культури, погодженого радою директорів театрально-видовищних підприємств та затвердженого Управлінням культури і туризму, національностей та релігій обласної державної адміністрації.

Також судом встановлено, що у 2007 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселилися в кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 4 ТОВ «Гуртожиток робітників культури».

На підставі цього ордеру, у жовтні 2007 року було зареєстроване постійне місце проживання позивачів у гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані по теперішній час, про що свідчать відповідні відмітки у їх паспортах громадянина України.

З письмових пояснень ТОВ «Гуртожиток творчих працівників», судом першої інстанції також встановлено, що з 30.09.2011 року позивач ОСОБА_2 відбував покарання у Менській виправній колонії № 91 УДДУВП в Чернігівській області.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі у 2007 році вселилися в кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах, відповідно до ордеру № 4 ТОВ «Гуртожиток робітників культури», який згідно зі ст. 129 ЖК України є єдиною підставою для вселення у спірну житлову площу в гуртожитку.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Згідно до ст.128 ЖК порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається, цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.129 ЖК на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно зі статтею 130 ЖК порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку.

У рішенні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, якій надається жила площа в гуртожитку, склад сім`ї та адреса гуртожитку, в якому надається жила площа.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера.

Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку.

Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і належать до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (надання комунальних послуг).

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що адміністрацією ТОВ «Гуртожитку творчих працівників» в особі директора Коваленко Валерія Вікторовича, не погоджуючи із Управлінням культури і туризму Одеської обласної державної адміністрації, були поселені та зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 зазначила, що вона на підставі листа Управління культури Одеського облвиконкому № 123 від 14.03.1988 року проживає разом із своїм сином у кімнаті № НОМЕР_1 спірного гуртожитку.

На вказані посилання апелянта апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дослідивши маетріали справи, апеляційний суд встановив, що з листа Управління культури Одеського облвиконкому № 123 від 14.03.1988 року, який був доданий апелянтом до апеляційної скарги вбачається, що Адміністрація об`єднання молодіжних клубів лише зверталась до начальника управління культури Одеського облвиконкому Бєлова Д.П. з проханням вселити ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в гуртожиток творчих працівників співпрацівників ОМК. Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що апелянт 04.04.1988 року була прописана у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 . При цьому апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що апелянт була вселена саме у спірну кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, апеляційний суд вважає, що посилання ОСОБА_1 про вселення позивачів в кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі незаконно виданого ордеру є безпідстаними, з огляду на те, що відповідно до наявної в матеріалах справи постанови Одеського апеляційного суду від 19.09.2019 року по цивільній справі № 522/3849/18 - в задоволенні позову Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання ордеру недійсним, скасування ордеру відмовлено та станом на сьогоднішній день, виданий позивачам ордер на вселення у гуртожиток у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про незаконність вселення позивачів у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до кімнату № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління культури, національностей, релігій та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» про вселення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.10. 2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда