Провадження № 2/742/1137/20
Єдиний унікальний № 742/2222/20
01 жовтня 2020 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, процентів від суми позики, 3% річних та інфляційні втрати, -
Оскільки прострочення вказаної виплати триває й на даний час, тому розрахунок процентів, інфляційних втрат та 3% річних має здійснюватись до моменту виконання грошового зобов`язання із зазначенням про це в судовому рішенні відповідно до положень ч.10 ст.265 ЦПК України.
Розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат становить 2840,80 грн., який складається із витрат на судовий збір 840,80 грн. та правничу допомогу адвската 2000 грн., які вона також просить стягнути з відповідача.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але останній подав заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача (а.с.61).
Відповідач на розгляд справи не з`явилася, хоча неодноразово належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду даної справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.
На дату подання позову, як зазначено в позовній заяві 17.08.2020, та на дату розгляду справи, сума боргу не повернута.
В силу ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ч.2 ст.1047 ЦК України.
Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши зроблений позивачем розрахунок заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних збитків, судом встановлено очевидну правомірність нарахування таких відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України.
Ухвалюючи рішення про нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період починаючи з 02.04.2020 до моменту повного виконання рішення суду відповідно до правил ч.10, 11 ст.265 ЦПК України, суд прийшов до наступного.
Згідно ч.10 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно ч.11 ст.265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Аналіз ч.11 ст.265 ЦПК України, дає підстави зробити висновок, що вказаною нормою процесуального права визначено порядок виконання судового рішення органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду в якому на підставі ч.10 ст.265 ЦПК України зазначено про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту його виконання, а тому зазначення такого порядку в резолютивній частині рішення є обов`язковим.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., який документально підтверджений квитанцією.
Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду копію витягу з договору №16/08/20 про надання правничої допомоги від 16.08.2020, розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката від 25.09.2020 та квитанцію до прибуткового кассового ордеру від 25.09.2020 про сплату 2000,00 грн. на підставі договору (а.с.21-23).
Враховуючи, вище викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 1046-1049 Цивільного кодексу України, Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за договором позики, процентів від суми позики, 3% річних та інфляційні втрати задовольнити повністю.
Нарахування процентів, інфляційних втрат та 3% річних продовжувати до моменту виконання судового рішення шляхом множення основної суми боргу (14 000 грн.) на розмір облікової ставки Національного банку України, яка діятиме протягом періоду, за який нараховуються проценти, а також на 3 % річних та сукупний індекс інфляції, визначений з дня ухвалення судового рішення до моменту його виконання.
Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України нарахування процентів, інфляційних втрат та 3% річних встановити до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч.11 ст.265 ЦПК України, остаточна сума відсотків у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VIIцього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.Ільченко