Ухвала

07 жовтня 2020 року

справа № 490/4184/17

провадження № 61-13809 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року

та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держгеокадастру України, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Відділу Держгеокадастру в Новоодеському районі Миколаївської області, Новоодеської міської ради Миколаївської області про відшкодування майнової і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Держгеокадастру України, Головного управління Держгеокадастру

у Миколаївській області, Відділу Держгеокадастру в Новоодеському районі Миколаївської області, Новоодеської міської ради про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої протиправним діями, рішеннями органу державної влади.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня

2017 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня

2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня

2019 року цивільну справу передано для розгляду до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду

від 02 вересня 2020 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держгеокадастру України, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Відділу Держгеокадастру

в Новоодеському районі Миколаївської області, Новоодеської міської ради про відшкодування моральної та майнової шкоди.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року (надійшла до суду 18 вересня 2020 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким зобов`язати виконати постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження,

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини дев`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подачу касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до касаційної скарги з фізичної особи у розмір

0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб: 420,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Якщо особа звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», то необхідно надати суду докази, які це підтверджують.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту другого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: дані заявника вказані не в повній мірі (реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, за наявності).

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 06 листопада

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць