ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Херсон

справа № 648/777/15

провадження № 22-ц/819/248/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Білозерського районного суду Херсонської областіу складі судді Сокирко Л.М. від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначало, що 20 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HEH2GK, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 23 958,58 доларів США строком до 20 червня 2028 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 31 681,20 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 25 429,60 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 111,10 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом - 785,59 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 831,26 доларів США; штраф (фіксована частина) - 15,77 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 507,88 доларів США.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року № HEH2GK у розмірі 31 681,20 дол. США, що еквівалентно 502 147,03 грн, та судові витрати.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2017 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року № НЕН2GК у розмірі 31 681,20 доларів США, що відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 22 грудня 2014 року становить 502 147,03 грн, та судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що кредитний договір від 20 червня 2008 року № НЕН2GК є неналежним доказом, оскільки згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи підпис в кредитному договорі від 20 червня 2008 року виконаний не нею, а іншою особою. Суд не перевірив розрахунку заборгованості та всупереч принципу належної оцінки доказів, на припущеннях врахував його, як факт виконання нею умов спірного кредитного договору і факт заборгованості за ним.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит за програмою кредитування «Житло в кредит».

Відповідно до змісту договору Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти строком з 20 червня 2008 року до 20 червня 2028 року у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 29 750,18 доларів США на такі цілі: 23 958,58 доларів США - на придбання нерухомості, з яких 23 000,00 доларів США - на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу; 690,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 169,95 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування на перший рік дії кредиту; 118,73 доларів США - для сплати особистого страхування за договором страхування на перший рік дії кредиту; 5 791,60 доларів США - на сплату страхових платежів у розмірах та в порядку, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з пунктом 7.2 договору.

Погашення заборгованості за цим договором повинно здійснюватися шляхом сплати позичальником щомісячного платежу у сумі 394,73 доларів США згідно з графіком погашення кредиту. Щомісячний платіж складається із заборгованості по кредиту, зі сплати відсотків, винагороди, комісії.

У наданому банком графіку погашення кредиту щомісячний платіж становить суму в розмірі 395,06 доларів США ( а не 394,73 доларів США), тіло кредиту 23 978, 58 дол. США ( а не 23 958,58 доларів США), загальний обсяг зобов`язань за кредитним договором визначений в розмірі 96 128,48 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами 20 червня 2008 року сторони уклали та нотаріально посвідчили іпотечний договір, предметом якого є придбане за кредитні кошти нерухоме майно житлового призначення, а саме: будинок, при якому є надвірні будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка присадибного фонду Микільської сільської ради.

Із дослідженого апеляційним судом тексту іпотечного договору вбачається, що зобов`язання ОСОБА_1 виникли на підставі кредитного договору № НЕН2GК від 18 червня 2008року ( а не від 20 червня 2008 року).

За умовами іпотечного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 29 559,71 (а не 29 750,18) доларів США на наступні цілі: у розмірі 23 969,51 (а не 23 958,58) доларів США на придбання нерухомості, з них 23 000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 690 доларів США на сплату винагороди на надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 164,51 (а не 169,85) доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування на перший рік дії кредиту, 115,00 (а не 118,73) доларів США -для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 5590,20 (а не 5791,60) доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно із пунктом 7.2. даного договору.

Умовами наведеного договору встановлено обов`язок позичальника надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 394, 91 (а не 394,73) доларів США згідно із графіком погашення кредиту (додаток 2 до договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, зі сплати відсотків, винагороди, комісії).

Отже, наявні два тексти укладеного сторонами кредитного договору, які містять частково різні положення щодо розміру та умов кредитування. Кредитний договір № НЕН2GК від 18 червня 2008року банком не наданий, позивач стверджує, що такий договір у кредитній справі відсутній.

ОСОБА_1 підтверджує факт отримання нею кредиту на придбання житла та пояснює, що кредитні кошти в касі банку отримував продавець придбаного нею нерухомого майна. Кошти за його бажанням передавалися банком у доларах США і сума відповідала еквіваленту гривні у розмірі 23 000 доларів США.

Решта зазначеної банком суми кредитування не отримувалася ні нею, ні продавцем чи будь-якою іншою особою.

До її відома був доведений розмір щомісячного платежу в гривнях, який вона і сплачувала до певного періоду. Сума щомісячного платежу в гривнях була наближеною до зазначеного у графіку еквіваленту в доларах США до моменту зміни курсу іноземної валюти. В зв`язку із різким зростанням курсу валют вона втратила матеріальну можливість виконувати умови кредитного договору та сплачувати щомісячний платіж, розмір якого у гривнях значно зріс.

Отже, відповідачка не заперечує факт договірних відносин з банком, проте вказує на те, що умови кредитування не відповідають наданому банком кредитному договору, текст якого нею не підписаний.

Доводи відповідачки щодо непідписання тексту договору кредиту від 20.06.2008 року підтверджено висновком експерта за №2326 від 24.06.2016 року, згідно із яким підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті-заяві від 17.06.2008 року та на першій і сьомій сторінках кредитного договору за №НЕН2GК від 20.08.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2018 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним встановлено, що вимоги позивача в частині визнання недійсним кредитного договору, який вона не підписувала, є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, однак, звернувшись до суду 10.04.2018 року, позивач пропустила встановлений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, і це є підставою для відмови у позові.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 12 березня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Колегія суддів, погодилася з висновком суду першої інстанції, але зазначила також, що відсутність підпису позивача як позичальника в кредитному договорі від 20.06.2008 року свідчить про недійсність викладених в ньому умов та вважала, що щодо таких умов встановлена їх нікчемність відповідно до статей 204, 215 та 1055 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.ч. 1. 2 ст. 638 ЦК України).

За нормою ч. 1 ст. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 факт укладення кредитного договору із позивачем в червні 2008 року визнає, в 2014 році зверталася до банку із пропозицією про досягнення компромісу щодо виконання умов кредитного договору, до 28 березня 2014 року виконувала кредитні зобов`язання, та зважаючи на те, що невиконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів не спростоване, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для стягнення кредитної заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром стягнутої судом кредитної заборгованості з огляду на наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 грудня 2014 року заборгованість становить 31 681,20 долар США яка складається з заборгованості за кредитом - 25 429,60 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом - 3 111,10 доларів США; заборгованості за комісією за користування кредитом - 785,59 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 831,26 долар США; штрафу (фіксована частина) - 15,77 доларів США; штрафу (процентна складова) - 1 507,88 доларів США.

Цей розрахунок здійснений банком відповідно до умов кредитного договору №НЕН2GК від 20.08.2008 року, щодо яких встановлена їх нікчемність відповідно до статей 204, 215 та 1055 ЦК України.

З огляду на наведене вище, цей розрахунок колегія суддів не приймає до уваги.

Оскільки інший розрахунок банк не надає, колегія суддів вважає за необхідне здійснити розрахунок заборгованості відповідно до графіку погашення кредиту підписаного позичальником, який недійсним у встановленому законом порядку не визнаний, відповідачкою не оспорений.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала вимогу банку від 30.05.2012 року в якій кредитор зазначає про порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором та відповідно до ст. 1050 ЦК України вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісію та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення та попередив про намір звернути стягнення на предмет застави. Про загальний розмір заборгованості на дату погашення кредитор рекомендував звернутися до відділення банку, який надав кредит.

Ця вимога була отримана відповідачкою 26.06.2012 року і до 04.07.2012 року мала бути виконана.

Згідно до графіку погашення кредиту заборгованість станом на 05.07.2012 року становить 23536,32 дол. США.

Як пояснив представник банку до тіла кредиту була включена комісія за обслуговування кредиту.

Відповідно до наданої банком виписки загальний розмір комісії станом на 05.07.2012 року становить 4125,55 дол. США.

При цьому комісія нарахована фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням частини першої ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів».

Таким чином, розмір кредитної заборгованості яка належить до стягнення складає 19410,77 дол. США. ( 23536,32 дол. США. - 4125,55 дол. США ( комісія)).

Вимога банку щодо стягнення комісії задоволенню не підлягає як безпідставна.

Отже рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2017 рокуслід змінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь банку кредитної заборгованостіз 31 681,20 дол. США до 19410,77 дол. США.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після 05.07.2012 року кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, пені та штрафів, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, пені, штрафів нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

Рішення суду в частиністягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення в цій частині, яким у задоволенні заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2017 рокузмінити, зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», кредитної заборгованостіз 31 681,20 дол. США до 19410,77 дол. США.

Це ж рішення суду в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», кредитної заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна