У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу справи на розгляд іншому суду за підсудністю

23 вересня 2020 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 (згідно відомостей позовної заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (згідно відомостей позовної заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, з підстав наявності конфлікту в сім`ї.

Зазначена цивільна справа перебувала у провадженні судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 .

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Черкаського районного суду Черкаської області у відставку, справу передано на автоматизований розподіл для визначення іншого судді.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та 17 серпня 2020 року передано їй дану справу.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою статті 187 ЦПК України, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Відповідь щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 із Червонослобідської сільської ради надійшла на запит суду 02 вересня 2020 року.

Так, з довідки Червонослобідської сільської ради № 3486/07-21 від 31 серпня 2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.

Водночас, зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться копії довідок про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до яких місце проживання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 вказано як: АДРЕСА_2 , судом було зроблено запити до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради щодо місця реєстрації сторін у справі.

22 вересня 2020 року на адресу суду надійшли відповіді, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 19 червня 2019 року були зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви додано копію довідки Червонослобідської сільської ради № 2140/02-23 від 14 липня 2020 року, з якої встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживає разом з чоловіком ОСОБА_2 та синами за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Відповідно до вимог частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до положень, викладених у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «місце проживання» - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; «документи, до яких вносяться відомості про місце проживання», - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

За приписами частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

З аналізу вищевикладених норм права убачається, що місцем проживання фізичної особи є не фактичне місце проживання такої особи, а саме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи.

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території Черкаського району Черкаської області, а останнім відомим зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси.

Згідно вимог пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. (…) Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

З огляду на зазначене, враховуючи, що на територію м. Черкаси не поширюється юрисдикція Черкаського районного суду Черкаської області, суддя дійшла висновку про те, що матеріали позовної заяви слід передати для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати для розгляду за територіальною підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Черкаський районний суд Черкаської області.

Суддя: Т. А. Миколаєнко