ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/6674/19
Провадження № 22-ц/4820/1480/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю пояснення учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №676/6674/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року (суддя Бондар О.О., повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

Звертаючись в жовтні 2019 року до суду із позовом ОСОБА_2 зазначав, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, який 19 вересня 2018 року був розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Позивач вказує, що 21 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Цвіляк А.О. та зареєстрований у реєстрі за №1050, умовами якого є визначення місця проживання дитини, утримання та участь у спілкуванні і вихованні дитини. Вказав, що умови зазначеного договору він виконує належним чином, а відповідачка систематично порушує умови договору, ігнорує звернення позивача щодо побачення з дитиною, не надає можливості спілкуватися з дитиною та піклуватися про її здоров`я. Посилаючись на те, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору істотно порушуються його батьківські права, позивач просив суд розірвати вказаний договір.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року позов задоволено. Розірвано договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 21 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області, Цвіляк А.О., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1050. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянка зазначає, що суд безпідставно залишив поза увагою надані нею на виконання умов спірного договору докази та дійшов передчасного висновку, що розірвання договору (згідно із яким позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь дитини) є належним засобом захисту прав позивача, які в дійсності не порушені. Разом з тим, суд в порушення вимог процесуального права незаконно прийняв та долучив до справи у день постановлення остаточного рішення надані позивачем докази, що покладені судом в основу оскаржуваного рішення, хоча в дійсності такі документи, на думку апелянтки, містять абсолютно інші дані: штучність цього спору з метою ухилення позивача від сплати аліментів, що передбачені договором. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає безпідставним визнання судом встановленими обставин порушення позивачкою умов договору, тому, посилаючись на те, що оскаржуване рішення порушує права та інтереси дитини на отримання аліментів, що гарантується державою та міжнародними договорами, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилась дочка ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 3а).

21 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Цвіляк А.О. та зареєстрований у реєстрі за №1050, в якому батьком та матір`ю визначено місце проживання дитини, здійснення батьківських прав, виконання обов`язків батьком, який проживає окремо від дочки ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 7).

Відповідно до пункту 1 вказаного договору донька сторін - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 буде проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Батько - ОСОБА_2 має право відвідувати дитину за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 (п.5 договору).

Згідно з пунктом 6 договору ОСОБА_2 має право на спільний відпочинок з дитиною на території України за погодженням з матір`ю ОСОБА_1 .

Пунктом 8 договору визначено, що кожен з батьків зобов`язується не перешкоджати один одному у догляді, вихованні, утриманні, відпочинку та спілкуванні з дитиною.

Кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Сторона, що порушила зобов`язання за цим договором повинна усунути ці порушення ( пункт 9 договору).

Задовольняючи позов та розриваючи договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 21 серпня 2018 року, що укладений між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 істотно порушила умови укладеного між сторонами договору, оскільки в порушення п. п. 5, 8 перешкоджала позивачу в догляді, вихованні та спілкуванні з дитиною.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

В силу ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу положень ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що , якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованими та протиправним, судова колегія вважає їх голослівними, адже судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення вірно застосовано норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а саме: положення ст. ст. 526, 598, 651 ЦК України та вірно застосовано норми процесуального права: ст. ст. 76 - 81 ЦПК України.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 83 ЦПК України прийняв докази, що надані позивачем у останньому судовому засіданні є такими, що заслуговують на увагу, однак це не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та не призвело до невірного вирішення справи.

Посилання апелянтки на те, що позивач не довів порушення його прав оспорюваним договором або в який спосіб унеможливлює реалізацію його прав відносно дитини та суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що розірвання договору є належним способом захисту прав позивача, є необґрунтованими. І суд, оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, прийшов до вірного висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 .

Так, суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, виходив із того, що систематичне ігнорування ОСОБА_4 звернень позивача щодо побачення з дочкою та надання можливості спілкуватися з дитиною підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_2 до Кам`янець-Подільського відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Хмельницькій області, зокрема листом-відповіддю від 01.10.2019 року за №12911/108-2019, талоном - повідомленням єдиного обліку №2921 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, талоном - повідомленням єдиного обліку №20305 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, листом-відповіддю 09.06.2020 року за №О-333, довідкою про результати перевірки за зверненням (повідомленням) ОСОБА_2 , зареєстрованого в ЄО№10866 від 25.09.2019 року та довідкою про результати перевірки за зверненням (повідомленням) ОСОБА_2 , зареєстрованого в ЄО№2921 від 12.03.2020 року).

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що ОСОБА_4 в порушення умов пунктів 6.8.9 договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 21 серпня 2018 року перешкоджала ОСОБА_2 зустрічам з дитиною, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про істотне порушення відповідачкою умов договору, що є підставою відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України для розірвання договору.

Твердження апелянтки про те, що судом першої інстанції надано неналежну оцінку наданим нею доказам у справі, а саме: роздруківці електронного листування із позивачем в період з вересня 2019 по січень 2020 року; роздруківці журналу телефонних дзвінків мобільного телефону за 31.12.2019 та даних про правлення позивачу відео повідомлень; листу від 30.10.2019 та доказам його направлення позивачу; банківським довідкам, які підтверджують факт ухилення позивача від сплати аліментів за Договором; листу Кам`янець-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 31.08.20]8 №11384/108-2018 та талону-повідомлення єдиного обліку Печерського УП ГУНП в м. Києві №49189 від 31.10.2019 (на підтвердження вчинення позивачем насилля у сім`ї в присутності дитини); заяві до Печерського УП ГУНП в м. Києві від 17.08.2019 року та заяві до Печерського УП ГУНП в м. Києві від 15.01.2020 (на підтвердження вчинення позивачем факту насилля); консультативним висновкам психолога від 20.09.2019, 29.10.2019 та від 27.01.2020 (на підтвердження негативного впливу позивача на психологічне здоров`я та розвиток дитини); фотодоказам спілкування позивача та дитини під час проведення спільного дозвілля; електронному листуванню між сторонами (на підтвердження факту підтримання ОСОБА_4 спілкування між дитиною та позивачем); виконавчому напису від 09.06.2020 року;, інформаційній довідці №208616449 від 09.05.2020 року; роздруківці із Автоматизованої системи виконавчих проваджень, роздруківці із Єдиного реєстру боржників та заяві про вчинення кримінального правопорушення від 07 липня 2020 року і докази їх направлення до поліції (на підтвердження факту ухилення позивача від сплати аліментів згідно із Договором, що у розумінні КК України є кримінально караним діянням) колегія суддів вважає безпідставними, адже суд у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України дав оцінку цим доказам і ці доводи апеляційної скарги зводяться до власної оцінки апелянткою цих доказів і до незгоди ОСОБА_4 з висновками суду по їх оцінці.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що відомості про своє місце проживання вона не приховувала та не чинила перешкод позивачу у побаченнях з донькою, є такими, що не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, зокрема неодноразовими зверненнями ОСОБА_2 до правоохоронних органів щодо з`ясування місця проживання відповідачки та надання можливості спілкуватися з дитиною і показами свідка ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги про те, що після набрання рішенням про розірвання договору законної сили позивач повністю уникатиме від виконання свого батьківського обов`язку зі сплати аліментів, розмір та строки сплати яких передбачено договором, що призведе до порушенням прав та інтересів дитини є безпідставними, адже розірвання договору, укладеного між сторонами, не свідчить про позбавлення дитини права на одержання щомісячного матеріального утримання від батька-позивача ОСОБА_2 .

Також судова колегія вважає припущенням посилання апелянтки на те, що внаслідок оскаржуваного рішення було порушено її право на справедливий суд.

Як наголосив Європейський суд з прав людини у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», суди зобов`язані викладати мотиви своїх рішень, проте це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожен аргумент сторони.

Оскільки зазначені в апеляційній скарзі інші аргументи є взаємопов`язаними між собою та фактично зводяться до власної правової оцінки ОСОБА_4 обставин справи і трактування норм матеріального права на власний розсуд, тому відсутні підстави для надання оцінки кожному аргументу окремо.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції без додержання норм матеріального права, а тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай