Номер провадження: 22-ц/813/3442/20
Номер справи місцевого суду: 509/2803/19
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення коштів,

встановив:

04 червня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 30 000 грн., інфляційних втрат грошових коштів в розмірі 67 800, 80 грн., відсотків в розмірі 2700 грн., всього стягнути 100 500, 80 грн.

Крім того, позивач ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у національній валюті України відшкодування вартості безпідставно набутого майна у розмірі еквівалентному 42 000 доларам США за курсом НБУ на момент ухвалення рішення. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені в справі судові витрати.

13 червня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позовної заяви, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , та встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій щодо житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивач вказав, що ОСОБА_1 зобов`язаний повернути йому 30000 грн., що становлять належну йому на праві власності частку в отриманих ним 15.11.2008 року і безпідставно неповернутих грошових коштах, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних за останні три роки перед зверненням з цим позовом до суду становлять 2700 гривень (30000 х 3% х 3). Інфляційні втрати вартості вказаних грошових коштів (30000 грн.) за час безпідставного користування ними складають 67800,80 грн.

Позивач вказав, що таким чином загальна сума боргу ОСОБА_1 за безпідставне користування належними йому і грошовими коштами, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, становить 100500,80 грн. (30000 + 67800,80 + 2700).

Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати йому в національній валюті України (гривні) понесені ним у зв`язку з реконструкцією будівлі магазину витрати в сумі 42000 доларів США.

За курсом іноземної валюти, встановленим НБУ на день подання цього позову, 42000 доларів США становили 1096 722,94 грн. (26,112451 грн. х 42000 дол.).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року заяву про забезпечення позовної заяви ОСОБА_2 було задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1

Заборонено суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій щодо житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймались.

Крім того, суд роз`яснив відповідачу, що він може у відповідності до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення. Питання про зустрічне забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року про забезпечення позову та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, як то передбачено ст. 130 ЦПК України, (а.с. 121-124).

Більше того, представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко С.Ю. надав суду клопотання про слухання справи без участі апелянта та його представника (а.с.125-127).

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п. 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року (а.с.133) апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників і без проведення судового засідання, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 30.03.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1,2ст. 149 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковість виконання судових рішень задекларована статтею 1291 Конституції України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштіву загальному розмірі 1197223.74 грн., а оскільки відповідач являється пенсіонером, іншого майна за ним не зареєстровано, у випадку відчуження будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , про ймовірність чого відомо з його слів, який належить на праві власності відповідачу,існує реальна загроза порушення прав позивача та неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що в даному випадку заходи забезпечення позову є співрозмірними із предметом позову. Забезпечення позову шляхом накладення арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове правоволодіння особи житловим будинком, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер.

Стосовно незастосування судом зустрічного забезпечення, то колегія суддів зазначає, що підстав для його обов`язкового застосування, які викладені в ч.3 ст. 154 ЦПК України, матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції правомірно не застосував зустрічного забезпечення, враховуючи також те, що це є правом суду, а не обов`язком.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра