Провадження № 2/761/2297/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2019 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони придбали електронні авіаквитки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на авіарейс № PS056/PS311 за маршрутом Одеса - Бориспіль - Мілан. В аеропорту «Одеси» був зареєстрований і прийнятий перевізником під свою відповідальність багаж позивачів, а саме одне багажне місце вагою 18 кг, оформлене на ім`я ОСОБА_1 . Прибувши до аеропорту «Мальпенза» в місті Мілан, багаж позивачам не був виданий, у зв`язку з чим вони звернулись до служби розшуку багажу аеропорту «Мальпенза» та був складений акт № MXPPS10727 від 04.10.2018 р. При цьому, багаж так і не було повернуто перевізником.

У зв`язку з зазначеним, позивачі вважають, що відповідач має відшкодувати їм компенсацію в сумі 40 625,00 грн. Також, відповідачем завдало позивачам значних та глибоких душевних страждань, а тому останні просять стягнути з відповідача 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 04.12.2019 р. було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.01.2020 р. через канцелярію суду, надійшли заперечення на позовну заяву від представника ПраТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на його недоведеність.

Позивачі в судове засідання не з`явились про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, при цьому, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримають та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Направив на адресу суду відзив (запечечення) на позов в якому просив суд в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачі придбали електронні квитки авіакомпанії «МАУ» за № 123, № НОМЕР_2 на авіарейс № PS056/PS311 за маршрутом Одеса - Бориспіль - Мілан.

04.10.2018 р. позивачі здійснили реєстрацію на рейс, здали багаж, для перевезення було зареєстроване одне місце багажу вагою до 18 кг, оформлене на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відривного талону багажної ідентифікаційної бірки № 0566PS 085827.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Повітряного кодексу України (далі по тексту - ПК України), ст. 42 Закону України «Про транспорт», ст. 10 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено - чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені Законами України (Кодексами України), застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами ст. 11 ПК України, ст. 908 ЦК України, при виконанні повітряних перевезень, перевізник зобов`язаний дотримуватись Загальних правил повітряних перевезень, які визначають Умови перевезення та відповідальність перевізника, зокрема, за перевезення пасажирів і багажу.

Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому згідно п.п.1,2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за № 735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531 (надалі - «Правила»), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Отже, з урахуванням вищенаведених положень законодавства, судом достовірно встановлено, що між сторонами було укладено Договір перевезення та багажу, відповідно до умов якого відповідач, як перевізник, зобов`язався надати позивачам транспортні послуги та послуги з перевезення багажу.

Згідно ч.2 ст. 22 Варшавської Конвенції (Конвенція для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень від 12 жовтня 1929 р.), ратифікована Українською РСР від 14 серпня 1959 р. за № 995_181; Гаазький Протокол 1955 р. («Протокол про поправки до Конвенції для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень, яка підписана у Варшаві 12 жовтня 1929 р.»), ратифікована УРСР 11 квітня 1960 р., та є чинною в Україні на підставі Закону України «Про правонаступництво», встановлює обмежену відповідальність перевізника за шкоду, заподіяну зареєстрованому багажу в сумі завданої шкоди, але не більше 250 франків, що становлять еквівалент 20 дол. США за кожен кілограм втраченої чи пошкодженої маси багажу.

Наведене правило зазначено в самому пасажирському квитку в «Повідомленні про обмеження відповідальності за багаж».

За вміщені у багаж речі, що представляють для пасажира більшу цінність, перевізник збільшену відповідальність не несе. Підвищена відповідальність за багаж може мати місце лише у випадках домовленості між сторонами (пасажиром та перевізником) за спеціальною заявою пасажира, котрий сплачує, якщо для цього вимагається, додатковий збір за оголошену цінність багажу. При цьому, у разі заподіяння шкоди багажу, додаткова немайнова (моральна) відповідальність перевізника не передбачена.

Судом встановлено, що позивачі зареєстрували одне місце багажу вагою 18 кг, на ім`я ОСОБА_3 , після чого, їм видали відривний талон багажної ідентифікаційної бірки № 0566PS 085827.

Проте, після прибуття до аеропорту «Мілана», багаж їм не було видано, внаслідок чого, вони звернулись до служби розшуку багажу аеропорту «Мальпенза» та було складено для розшуку заявленого багажу відповіднийакт № MXPPS10727 від 04.10.2018р.

17.12.2018 р. позивачі направили до ПрАТ «МАУ» претензію про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих їм внаслідок втрати багажу.

При цьому, авіакомпанія«МАУ» 28.12.2018 р. відповіла їм листом № 04.2-02-31553, в якому вказано, що розшук багажу позивачів не приніс позитивних результатів. Строки, встановлені для розшуку багажу закінчилися, а тому можна вважати, що багаж позивачів втрачено. Крім того, авіакомпанія зазначає, що готова компенсувати їм витрати у зв`язку із втратою багажу та запропоновано надати платіжні реквізити для отримання компенсації.

Вимогами статті 24 цієї Конвенції встановлено, що позов про відповідальність може бути пред`явлено за будь-яких обставин лише у відповідності з вимогами та межами передбаченими цією Конвенцією; ст. ст. 32, 33 цієї Конвенції встановлюють - недійсність усіх договорів та угод до заподіяння шкоди, за якими сторони відступали б від правил цієї Конвенції чи шляхом визначення іншого закону або зміни правил про підсудність; ніщо не може заважати перевізнику відмовитися від укладення договору на перевезення чи встановлювати правила, які не суперечать правилам цієї Конвенції.

Положеннями п.11 ст. 100 ПК України та п.1 глави 1 Розділу ІІ «Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу», затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 р. за № 735, зареєстровані в МЮ України від 28 грудня 2012 р. за № 2219/22531, встановлено, що авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

За вимогами пункту 13-б Порядку і правил проведення обов`язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 р. за № 1535 під час виконання міжнародних польотів у межах, передбачених міжнародними угодами або законодавством країни, на території якої здійснюються пасажирські перевезення, відповідно до уніфікованих умов об`єднання лондонських страховиків або інших умов, що застосовуються у міжнародній практиці: - за втрату або шкоду, заподіяну багажу, пошті або вантажу, страхова сума, встановлена договором обов`язкового страхування, не повинна бути меншою - суми, еквівалентної 20 доларам США за офіційним обмінним курсом Національного банку України за кожен кілограм ваги.

Отже, при визначенні суми відповідальності перевізника вага, яка враховується, обмежується вагою відповідного втраченого місця чи частини вмісту багажу, нестачі чи ушкодження упаковки чи упаковок. Незважаючи на вищенаведене, якщо втрата, ушкодження чи затримка всього або частини зареєстрованого багажу, або предмета, що міститься у багажу, впливає на вартість інших упаковок (предметів), вписаних в одну і ту саму багажну квитанцію, то при визначенні меж відповідальності враховується загальна вага такої упаковки або упаковок із загальної частини зареєстрованого багажу.

Таким чином, враховуючи, що за нормами Варшавської Конвенції відповідальність авіакомпанії «МАУ» за шкоду завдану багажу пасажира, зазначеного у багажній бирці, обмежена сумою 20 доларів США за кілограм зареєстрованого багажу, а тому, суд приходить до висновку, що оскільки багаж позивачів був втрачений з вини відповідача, сума відшкодування матеріальної шкоди становить 360 доларів США (18 кг. X 20 доларів США).

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, у відповідності з п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.п.2, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суди мають розглядати спори про відшкодування заподіяної фізичної моральної (немайнової) шкоди тільки у тих випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, або випливає з її положень, або у випадках, коли можливість відшкодування моральної шкоди безпосередньо та чітко визначено у галузевому та/або спеціальному законодавстві, яке регулює спірні правовідносини сторін. Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і правовідносин якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачі просять стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що надання неякісних послуг завдало позивачам значних та глибоких душевних страждань, які полягали у порушенні життєвого укладу та планів на відпочинок.

Разом з тим, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонам, відносяться до галузі повітряного права, та відповідно регулюються Повітряним кодексом України, а також Монреальською конвенцією, положеннями яких не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння шкоди багажу або його втраті.

Таким чином, беручи до уваги те, що вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у їх задоволенні також слід відмовити.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенні, а тому вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди в сумі 360 доларів США, яка за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.09.2020 року (1 долар США - 27,73 грн.) складає 9 982,80 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України на користь позивачів підлягає стягненню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог,судові витрати по сплаті судового збору в сумі 566,38 грн., а всього з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 10 549,18 грн. (9 982,80 грн. + 566,38 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 10 549,18 грн., з яких: 9 982 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. - відшкодування матеріальної шкоди, 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 38 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: