Постанова

Іменем України

23 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 308/14808/19

провадження № 61-5354св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Консорціум «Військово-будівельна Індустрія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», подану адвокатом Нитченко Ганною Ростиславівною, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в складі суддів Собослой Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Консорціуму «Військово-будівельна Індустрія» про стягнення коштів з виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 січня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму «Військово-будівельна Індустрія» про стягнення коштів з виплат заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку.

Ухвала суду мотивована тим, що підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження немає. Позов територіально підсудний Ужгородському міськрайонного суду Закарпатської області.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із даною ухвалою суду Консорціум «Військово-будівельна індустрія», в особі представника Нитченко Г. Р., подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки провадження у справі відкрито судом з порушенням правил підсудності, оскільки розгляд справи за місцезнаходженням відповідача територіально відноситься до юрисдикції Солом`янського районного суду міста Києва, а за місцем проживання позивача - до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року повернуто Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» апеляційну скаргу на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 03 січня 2020 року.

Ухвала мотивована тим, що подана Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» апеляційна скарга зареєстрована в Закарпатському апеляційному суді 11 лютого 2020 року, тобто надійшла до суду після набрання чинності змін внесених у Цивільний процесуальний Кодекс України (далі - ЦПК України), а тому ухвала суду про відкриття провадження у справі не входить до переліку частини першої статті 353 ЦПК України, та не може бути самостійним об`єктом апеляційного провадження, а тому не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

19 березня 2020 року Консорціум «Військово-будівельна індустрія» в особі представника адвоката Нитченко Г. Р. через засоби поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, щосудом ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що апеляційна скарга була відправлена через поштове відділення 07 лютого 2020 року, тобто до внесення змін в ЦПК України, тому неправомірно повернув апеляційну скаргу, посилаючись на те, що апеляційна скарга зареєстрована 11 лютого 2020 року, тобто надійшла до суду після набрання чинності змін внесених у ЦПК України, а тому не підлягає розгляду, застосовуючи положення статей 352, 353 ЦПК України в редакції, яка діє після набрання чинності змін внесених у ЦПК України 08 лютого 2020 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

22 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла витребовувана справа.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду в складі п`яти суддів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ТРЕТЬОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з апеляційною скаргою - 07 лютого 2020 року) ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Повертаючи апеляційну скаргу до суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга зареєстрована судом 11 лютого 2020 року, тобто надійшла до суду після набрання чинності змін, внесених в ЦПК України, тому ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на таке.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Вказаним Законом було виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушення правил підсудності.

Частина перша статті 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Зокрема, у Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також, частиною четвертою статті 3 ЦПК України встановлено, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

При таких обставинах, апеляційний суд, повертаючи своєю ухвалою від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 січня 2020 року, виходячи з того, що можливість оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі виключена Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, порушив приписи статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України, застосувавши ретроспективну (зворотну) дію закону - законодавчого акта, що скасовує право, належне учаснику судового процесу.

Оскільки відповідачем було направлено апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі засобами поштового зв`язку 07 лютого 2020 року, тобто до внесення змін до ЦПК України, тому за відсутності інших процесуальних перешкод апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача повинно бути відкрите, а скарга - розглянута Закарпатським апеляційним судом по суті.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 619/4942/19 (провадження № 61-4613св20).

Висновки з результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржена ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» - адвоката Нитченко Ганни Ростиславівни задовольнити.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв