Постанова

Іменем України

23 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 747/830/16-ц

провадження № 61-5619св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Талалаївська районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року у складі судді Тіщенко Л. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 18 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Губар В. С., Мамонової О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року керівник Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Талалаївської РДА) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Талалаївської РДА

від 26 липня 2010 року № 212 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду (ставка) в користування на умовах оренди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для риборозведення, за рахунок земель державної власності, розташованої в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради, та надано в оренду вказаним громадянам земельні ділянки, загальною площею 10,6091 га, вартістю

259 116,29 грн. На підставі цього розпорядження між відповідачами

14 вересня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставком).

За результатами вивчення стану додержання вимог земельного законодавства Бахмацькою місцевою прокуратурою було встановлено, що вказаний договір оренди земельної ділянки укладено з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не розроблялась і не погоджувалась, на розгляд до Талалаївської районної ради не надавалась, останньою не затверджувалась. У зв`язку з непроведенням нормативної грошової оцінки землі неправильно визначений розмір орендної плати і, як наслідок, до бюджету не надходять кошти у розмірі, визначеному законодавством, чим порушуються інтереси держави.

Посилався на те, що позовна заява спрямована на захист державних інтересів, що викликано необхідністю задоволення суспільної потреби

у відновленні законності при вирішенні питання розпорядження землями водного фонду.

Вказував, що Талалаївська РДА хоч і розпорядилася спірними земельними ділянками водного фонду, але, враховуючи укладення нею договору

з порушенням вимог чинного законодавства, вона не може бути позивачем у цій справі, а тому права позивача набуває прокурор.

Окрім цього, зазначав, що про порушення вимог чинного законодавства прокуратурі стало відомо лише у липні 2016 року після отримання та вивчення документів, а також інформації від Талалаївської РДА, відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі.

Зазначав, що про порушення вимог земельного законодавства прокуратурі стало відомо у липні 2016 року після отримання та вивчення документів Талалаївської РДА, відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі Черннігівської області, а тому вважав, що загальний строк позовної давності, встановлений статтями 256-257 ЦК України, не пропущено.

Ураховуючи зазначене, керівник Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставком) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області, укладений 14 вересня 2010 року між відповідачами, зареєстрований у Талалаївському районному реєстраційному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК»

за № 82.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області

від 03 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимогкерівника Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що положення спірного договору оренди земельної ділянки в повній мірі відповідають вимогам законодавства щодо грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати в залежності від її вартості, а прокурором не доведено, що саме у зв`язку із непроведенням нормативної грошової оцінки землі до бюджету не надходять кошти у розмірі, визначеному законом. Тобто прокурор позов не довів.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області

від 03 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову прокурора.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду

з розташованим на ній водним об`єктом (ставком) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області, укладений 14 вересня 2010 року між

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і Талалаївською РДА, зареєстрований

у Талалаївському районному реєстраційному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 82.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-17956св18).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області

від 03 листопада 2016 року скасовано.

У задоволенні позову керівника Бахмацької місцевої прокуратури

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Талалаївської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставком) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області, укладеного 14 вересня 2010 року між

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і Талалаївською РДА, зареєстрованого

у Талалаївському районному реєстраційному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 82, відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що всупереч положень частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор попередньо до звернення до суду не повідомив відповідного суб`єкта владних повноважень про порушення інтересів держави та не подав суду доказів на підтвердження неналежного здійснення зазначеним органом державної влади повноважень щодо захисту інтересів держави, визначивши передчасно прокурора позивачем у справі.

У матеріалах справи відсутні докази звернення прокурора з позовом у даній справі в рамках процедур, передбачених законом, від є неналежним позивачем, а тому позовні вимоги керівника Бахмацької місцевої прокуратури не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2020 року заступник прокурора Чернігівської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції,

вирішуючи питання про щодо наявності у прокурора повноважень на самостійне представництво інтересів держави у цьому спорі, залишив поза увагою відомості про форму власності, вид цільового призначення спірної земельної ділянки та розпорядника спірної земельної ділянки.

Посилається на статтю 122 ЗК України та на статті 58, 59 ВК України та зазначає, що земельна ділянка водного фонду передана у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за договором оренди від 14 вересня 2010 року, відноситься до земель державної власності. Отже, реалізацію повноважень власника цієї земельної ділянки від імені українського народу здійснює відповідний орган державної влади, а не місцевого самоврядування.

Зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладенні

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року

у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19), від 21 березня

2019 року у справі № 922/2751/16, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2018 року у справі

№ 926/1111/15, від 10 травня 2018 року у справі № 918/323/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 915/600/17, від 05 лютого 2019 року у справі

№ 910/7813/18, від 11 грудня 2018 року у справі № 922/651/17, від 05 лютого 2018 року у справі № 922/2495/17, від 13 листопада 2018 року у справі

№ 906/166/18, від 21 березня 2019 року у справі № 922/2751/16,

від 25 вересня 2018 року у справі № 804/2244/18, від 04 вересня 2018 року

у справі № 922/2614/17.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що касаційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2007 року Талалаївською РДА видано розпорядження № 460, згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду на території Талалаївської селищної ради (колишнього радгоспу «Барсуківщина»).

14 вересня 2010 року між Талалаївською РДА та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду

з розташованим на ній водним об`єктом (ставком) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради, за умовами якого Талалаївська РДА (орендодавець) надала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (орендарі) прийняли у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду як цілісний водогосподарський комплекс з розташованим на ній водним об`єктом, прибережною захисною смугою, гідротехнічними спорудами та зосередженими в ньому водними ресурсами, для ведення рибного господарства, із земель запасу в урочищі «Барсуківщина» за межами населеного пункту на території Талалаївської селищної ради.

За умовами цього договору в оренду передано земельну ділянку з розташованим на ній водним об`єктом загальною площею 10,6091 га, договір укладено на 20 років.

У додатку № 1 до договору оренди землі зазначено, що розрахунок розміру орендної плати за використання земельводного фонду в урочищі «Барсуківщина» здійснено виходячи з грошової оцінки 1 га земель (ріллі) по області.

Цей договір підписаний сторонами та зареєстрований у Талалаївському районному реєстраційному відділ Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 15 листопада 2010 року за № 82.

Згідно з листом відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі

від 11 липня 2016 року технічна документація по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки водного фонду в урочищі «Барсуківщина» площею 10,6091 га не розроблялася.

На запит Бахмацької місцевої прокуратури відділом Держгеокадастру у Талалаївському районі Чернігівської області 03 серпня 2016 року надано відповідь щодо вартості земельної ділянки площею 10,9091 га в урочищі «Барсуківщина», яка орендується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з договором від 14 вересня 2010 року, у якій зазначено, що з 2012 року застосовується коефіцієнт 1,756 для ріллі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» для врахування змін у рентному доході, тому вартість земельної ділянки становить: за 2012-2014 рік -

172 882,50 грн; за 2015 рік - 215 930,24 грн; за 2016 рік - 259 116,29 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга заступника прокурора Чернігівської області підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Прокурор, звертаючись до суду із цим позовом, посилався на те, що Талалаївська РДА розпорядилась спірними земельними ділянками водного фонду, а тому, враховуючи факт укладення вказаним органом влади договору з порушенням вимог чинного законодавства, Талалаївська РДА не може бути позивачем у справі, відповідно права позивача набуває саме прокурор.

Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні

у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права власності в цій ситуації є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України

у постановах від 19 листопада 2014 року у справі № 6-170цс14, від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15, від 30 січня 2012 року у справі № 6-61цс11, від 21 листопада 2012 року у справі № 6-136цс12. Він є незмінним і Великою Палатою Верховного Суду не змінювався.

У цій справі встановлено, що прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами. У позові прокурор зазначив, що ним подається позов

в якості статусу позивача (частина друга статті 45 ЦПК України 2004 року). Отже, позивач який не був стороною договору, оскаржує цей договір, що суперечить практиці Великої Палати Верховного Суду і практиці Верховного Суду України, Верховного Суду.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що спірна земельна ділянка може бути повернута лише за позовом власника про її витребування на підставі статей 387, 388 ЦК України, якщо є правові підстави.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення підлягає зміні

в мотивувальній частині.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення

у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено

з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати

в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша цієї ж статті).

Враховуючи висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду про зміну мотивувальної частини судового рішення апеляційної інстанції і залишення без змін резолютивної частини цього рішення, яким у задоволенні позову керівника Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк