Провадження номер 2/741/594/20
Єдиний унікальний номер 741/969/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

за участі секретарів судового засідання Качан О.В., Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Носівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому з урахуванням уточнень, просила встановити факт родинних відносин з ОСОБА_2 , а саме, що вони є рідними сестрами, та визначити додатковий строк тривалістю у три місяці для подання заяви до нотаріальної контори або приватного нотаріуса про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки померла ОСОБА_2 , яка доводиться їй рідною сестрою. Свідоцтво про народження сестри не збереглося, а також відсутні відомості про народження сестри в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. При цьому ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 за законом другої черги.

Після смерті сестри відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку площею 5,49 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Червоний партизан» на території колишньої Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293557, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 436 від 213 серпня 1998 року. Вважає, що з поважних причин не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки мала поганий стан здоров`я, часто хворіла на час подання заяви про прийняття спадщини, що перешкоджало у встановлений законом шестимісячний строк вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

На спадщину, окрім ОСОБА_1 , ніхто не претендує.

Ухвалою суду від 13 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 вересня 2020 року.

18 вересня 2020 року судове засідання у даній цивільній справі не відбулося у зв`язку з участю головуючого по справі судді Крупини А.О. на навчанні. При цьому розгляд справи було відкладено до 06 жовтня 2020 року.

Позивач у судовому засіданні 06 жовтня 2020 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, подав до суду письмову заяву від 27 серпня 2020 року про розгляд справи без участі відповідача. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки у місті Чернігів померла ОСОБА_2 .

Із свідоцтва про одруження від 30 вересня 1960 року серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_3 одружилась з ОСОБА_4 , та після реєстрації одруження їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а. с. 8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 31 січня 2018 року № 4 за періоди з 01 січня 1930 року та по 31 грудня 1936 року та з 01 січня 1945 року та по 31 січня 2018 року актовий запис про народження ОСОБА_3 по м. Носівка Носівського району Чернігівської області не виявлено (а. с. 13).

Водночас, із свідоцтва про народження ОСОБА_6 від 30 липня 1992 року серії НОМЕР_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що її батьками записані: ОСОБА_7 батько, ОСОБА_8 мати (а. с. 11).

21 листопада 1975 року ОСОБА_6 одружилася з ОСОБА_9 , унаслідок чого її прізвище було змінено на « ОСОБА_10 » (а. с.12).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 дала показання, що мешкає у АДРЕСА_1 . У будинку за АДРЕСА_2 у цьому ж селі разом з батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 до одруження мешкала донька ОСОБА_3 , яка доводилась рідною сестрою ОСОБА_12 . Після одруження ОСОБА_13 отримала прізвище ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 визнавала сестрою позивачку ОСОБА_6 . У квітні 2007 року. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дала показання про те, що проживає в АДРЕСА_3 у цьому ж селі, раніше проживала сім`я Різень, яка складалась зі ОСОБА_15 (батька), ОСОБА_16 (матері), сестер ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , яка є позивачкою у цій справі. Чи перебувала ОСОБА_1 у лікарні після смерті сестри ОСОБА_2 та який період, не пригадує.

Підстав для сумніву в достовірності таких показань свідків у суду немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин, а саме того факту, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_1 необхідне для оформлення документів для подальшого прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, а також те, що документи, які можуть підтвердити родинні зв`язки цих осіб, відновини неможливо, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_3 ) є рідною сестрою ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_6 ), а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо поважності пропущеного строку для прийняття спадщини, то судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не зверталась, а спадкова справа не заводилась (лист Носівської районної державної нотаріальної контори від 15 серпня 2020 року № 603/01-16 (а. с. 35).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, згідно з частиною 3 статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин, коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, та ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон ґарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Надані ОСОБА_1 копії медичних довідок не містять інформації, на якому саме лікуванні перебував позивач, також відсутні виписні епікризи на підтвердження перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 13 квітня 2007 року по 13 жовтня 2007 року.

Отже, належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали їй звернутися з відповідною заявою, суду не надано.

Позивачу було достовірно відомо про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується як поясненнями самої ОСОБА_1 , так і показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , а також дана обставина визнається сторонами та ними не оспорюється.

Отже, жодних непереборних обставин та перешкод у позивача для подачі протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини не існувало.

Таким чином, позивач не надав суду доказів поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, позивачу підлягає поверненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог до відкриття провадження у справі.

На підставі ст. 1268-1270, 1272 ЦК України та, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_4 ) до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігів є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання позивачем заяви до нотаріальної контори або приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Носівському районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., сплачений у філії Чернігівське облуправління АТ «Ощадбанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025361, отримувач коштів УК у Носiв.р-нi/Носівськ.р-н/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37382880, відповідно до квитанції № 1 від 10 серпня 2020 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Крупина