Справа № 444/1199/20
Провадження № 2/444/718/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення адміністративного правопорушення в порядку ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 23.04.2020 року близько 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся до сусіда ОСОБА_1 , пошкодив бетонне вимощення. Також вказує, що відповідач в судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення свою вину у вчиненому визнав частково. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач не бажає та не пропонує. Стверджує, що моральні збитки, які були нанесені в зв`язку з протиправними діями він оцінює в розмірі 6000 гривень. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та додатково пояснив, що технічної документації з приводу заливання обмостки не отримував. Також ним було визнано, що фотокопії, що долучені ним до позовної заяви, не є фотокопіями обмостки, яка була пошкоджена відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що дійсно його сусід - позивач по справі 23.04.2020 року заливав вимощення біля своєї споруди, яке залив бетоном вище рівня огорожі - сіти та з кутом нахилу в сторону його споруди. З приводу цього між ними виник конфлікт під час якого він дійсно ображав сусіда нецензурними словами, однак жодного майна він позивачу не пошкодив. З приводу даного словесного конфлікту між ним та позивачем, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2020 року працівником Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП було складено відносно відповідача ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №306703 за ст.173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №306703 за ст.173 КУпАП ОСОБА_2 , 23.04.2020 року близько 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся до сусіда ОСОБА_1 , пошкодив бетонне вимощення, чим своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із копії постанови Жовківського районного суду №444/1033/20 від 07.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу. З пояснень ОСОБА_2 (зазначених у постанові) вбачається, що він вину визнав частково та пояснив, що його сусід ОСОБА_3 23.04.2020 року заливав вимощення біля своєї споруди, яке залив бетоном вище рівня сіти та з кутом нахилу в сторону споруди. Після цього між ними виник конфлікт під час якого він дійсно до нього нецензурно виражався, однак пояснив, що жодного майна сусідові не пошкодив і нікого не бив.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність подачі такого тим, що саме внаслідок хуліганських дій відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено бетонне вимощення і тим самим спричинено позивачу ОСОБА_1 моральні збитки в розмірі 6000 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються повному розмірі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З поданих суду та досліджених доказів суд не може констатувати факт того, що дійсно мало місце пошкодження бетонного вимощення в АДРЕСА_1 .

Долучена позивачем накладна не є належним доказом матеріальної шкоди, оскільки вартість майна повинна бути підтверджена висновком товарознавчої експертизи або погоджена сторонами.

Крім того, долучені позивачем до матеріалів справи фотографії не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України та не підтверджують факту і розміру заподіяння матеріальної шкоди. Окрім цього самим позивачем в судовому засіданні було визнано той факт, що дані фотоокопії не є фотокопіями пошкодженого бетонного вимощення.

З доводів та доказів поданих стороною позивача не встановлено, що пошкодження бетонного вимощення мали місце внаслідок протиправних дій відповідача та є наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наявною шкодою.

При вирішенні даного спору встановленню підлягали такі обставини, як наявна майнова шкода, що мала б бути завдана неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів майну позивачам. Однак суду не доведено наявності неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, їх обсягу та конкретних даних, у чому у відповідача такі дії чи бездіяльність проявились та у який період часу, чим такі факти об`єктивно та беззаперечно доводяться.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що шкода відшкодовується власникові пошкодженого майна винною особою, однак суду не доведено пошкодження власності позивача ОСОБА_1 і законні підстави про стягнення на його користь суми матеріальних та моральних збитків з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки не грунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається не підтверджують доводів позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь завданих злочином матеріальних збитків в сумі 3600,00 грн. - відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь завданих злочином моральних збитків в сумі 6000,00 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.