Справа №173/3087/19
Провадження №2/173/290/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Тітовський Сергій Іванович про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом до відповідача Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Тітовський С.І

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 18.02.2020 року .

14.02.2020 року відповідачем надані письмові пояснення на позовну заяву.

18.02.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням позивача до 01.04.2020 року

01.04.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 26.05.2020 року в зв`язку з витребуванням доказів.

26.05.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 30.07.2020 року в зв`язку з витребуванням доказів.

30.07.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 14.09.2020 року в зв`язку необхідністю уточнення позовних вимог.

08.09.2020 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог.

14.09.2002 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 23.09.2020 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

23.09.2020 року в судовому засіданні оголошену вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно поданої уточненої позовної заяви позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 , право на спадкове майно, а саме: право на 1/3 частину земельної частки (паю) розміром 7.22 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на момент смерті мав право на земельну ділянку (пай) площею 7.22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату серії ДП № 0200787, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Фрунзе за № 113 від 02.04.1997 року.

Померлий ОСОБА_3 , залишив на ім`я її чоловіка заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малоолександрівської сільської ради Ляховенко Т.Г., за реєстровим № 76 від 03.10.1998 року. Всі особи, зазначені в заповіті, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 померли. Як їй було відомо, спадщину після померлого вищевказані особи не приймали.

Але в матеріалах справи є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.07.2000 року видане державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, де зазначається, що всі три сини: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_2 вступили в спадщину після померлого батька на право на земельну частку (пай) КСП ім. Фрунзе, в рівних частках кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 .

На день смерті ОСОБА_2 , залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона у визначений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру та отримала свідоцтво про право на спадщину.

Але в 2019 році вона дізналась, що її чоловік мав право на спадок у вигляді земельної частки (паю) після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Вона звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Тітовського С.І., з метою отримання спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , а саме, на земельну частку (пай). Проте постановою нотаріуса від 06.12.2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила, що їй невідомо в кого в обробітку перебуває на даний час земельна ділянка її покійного свекра. Її чоловік хворів, тому йому було не до землі.

Відповідач, представник Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Також надав письмові пояснення згідно яких зазначив, що на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не витребуваної земельної ділянки (паю) згідно сертифікату ДП № 0200787 площею 7.22 в умовних кадастрових гектарах на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Фрунзе, виданого на ім`я ОСОБА_3 немає. В книзі нотаріальних дій сільської ради 20.07.2000 року громадянами ОСОБА_2 та його братом ОСОБА_5 було складене та посвідчене доручення на отримання спадщини брату - ОСОБА_4 . 27.07.2000 року було складене та посвідчене доручення на розпорядження сертифікатом на право на земельну частку (пай). Всі ці дії були в період купівлі-продажу сертифікатів на право на земельну частку (пай) . Ймовірно , що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , і ОСОБА_4 , спадкове майно, яке залишилось після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , у вигляді сертифікату на земельну частку (пай) було продане. В чиєму обробітку перебуває на даний час зазначена земельна ділянка раді не відомо.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_3 , мав право на земельну ділянку (пай) площею 7.22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату серії ДП № 0200787, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП 1м. Фрунзе за № 113 від 02.04.1997 року, що підтверджується повідомленням відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, та копією сертифікату на земельну частку (пай) , що знаходиться в матеріалах спадкової справи.

За життя ОСОБА_3 , склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малоолександрівської сільської ради Ляховенко Т.Г., за реєстровим № 76 від 03.10.1998 року, згідно якого зробив розпорядження відповідно до якого все майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів у власність своїм синам: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Всім трьом в рівних частинах, що підтверджується копією заповіту.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 100/99, відкритої після смерті ОСОБА_3 встановлено, що всі три спадкоємця за заповітом: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , подали заяви до держаної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

25.07.2000 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видане свідоцтво про право на спадщину на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0200787, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Фрунзе за № 113 від 02.04.1997 року в рівних частинах трьом спадкоємцям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 .

Згідно абзаців 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» - Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 548 України (в ред. 1963 року) - Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з

застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1.2 ст.549 України ( в ред.. 1963 року ) - Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 , відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3 , спадкоємцями відбувалось за положенням Цивільного Кодексу України ( в ред. 1963 року).

Спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , прийняли спадщину, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_3 , та отримали свідоцтво про право не спадщину, кожен в розмірі 1/3 частини.

Доказів того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,. розпорядились спадковим майном, а саме: сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0200787 суду не надано.

Припущення відповідача, що спадкоємці: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,. продали сертифікат на право на земельну частку пай не може буде покладене в основу рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України - Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надавався запит до Малоолександрівської сільської ради з проханням повідомимити в чиєму користуванні на даний час перебуває земельна частка (пай), що належала ОСОБА_3 , на що отримана відповідь, що Малоолександрівська сільська рада такою інформацією не володіє.

Таким чином судом встановлено, що станом на дату смерті ОСОБА_2 ,. 28.03.2018 року, останньому належало право на 1/3 частину земельної частки паю площею 7.22 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату 0200787.

Відповідно до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , входить право на 1/3 частину земельної частки паю площею 7.22 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату 0200787, оскільки доказів того, що дане майно було відчужене спадкодавцем ОСОБА_2 , суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/.

Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що у ОСОБА_2 , виникло право 1/3 частину земельної частки паю площею 7.22 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі сертифікату 0200787 на підставі и свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2000 року серії АВМ № 170195, виданого державним нотаріусом верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Комаровою І.В.

Той факт, що ОСОБА_2 ,. не зареєстрував дане свідоцтво у Верхньодніпровському районному відділі земельних ресурсів, відповідно до чинного на час його видачі законодавства, не має наслідком припинення у спадкодавця ОСОБА_2 ,. права на дане майно.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як не проведення реєстрації на майно та не отримання (втрата) правовстановлюючого документу.

Також судом встановлено, що позивачка реалізуючи своє право на отримання спадщини, звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Тітовського С.І., і з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Проте, постановою державного нотаріуса від 06.12.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, так як позивачем не наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, позивачка ОСОБА_1 , прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , оскільки своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та вже отримала свідоцтво про право на спадщину на інше майно покійного.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_2 , інші спадкоємці ні за законом, ні за заповітом із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , до нотаріальної контори не звертались.

За наведених вище обставин судом встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб захисту порушених прав, обраний позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України. А саме визнати за позивачем право на 1/3 частину земельної частки (паю) розміром 7.22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого 28 березня 2018 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивача оскільки не вбачає вини відповідача у порушенні прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Тітовський Сергій Іванович про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , право на 1/3 частину земельної частки (паю) розміром 7.22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) розташованої на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого 28 березня 2018 року .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення .

Повний текст рішення виготовлений 08.10.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 08.10.2020 року

Дата набрання законної сили: 10.11.2020 року