18 березня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Таран Н.Г.
секретаря - Раєвського П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , та зняти її з реєстрації із вищевказаної квартири. В обґрунтування позову зазначила про те, що вона та треті особи по справі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_2 . Вказана квартира не приватизована. Крім того, в квартирі також зареєстрована але протягом десяти років не проживає дочка чоловіка позивача від першого шлюбу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно у 2009 році відповідач добровільно виїхала з квартири та проживає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач та члени її сім`ї просили відповідача знятись з реєстрації, оскільки вони сплачують за неї комунальні послуги, що на сьогодні не дешево. Однак, остання відповідає лише обіцянками та до теперішнього часу з реєстрації не знялася. Відповідачка в утриманні квартири участі не приймала і не приймає, комунальні платежі не сплачувала і не сплачує.
Ухвалою від 25.11.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши при цьому заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що остання просить суд задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_3 .
Відповідно до інформації наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, однак копія ухвали, судова повістка та копія позовної заяви з додатками направлена відповідачу не була отримана та повернулася до суду із відміткою поштової служби «За закінченням встановленого строку зберігання».
Відповідно до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, третя особа або свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Порядок публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Відповідно до роз`яснення Державної судової адміністрації України від 24.01.2018 року за №10-2141/18 про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
У зв`язку з вищевикладеним виклики відповідача були розмішені на офіційному сайті Деснянського районного суду м. Києва у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надавши при цьому заяви, відповідно до змісту яких вбачається, що останні просять суд задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно паспортних даних позивача та третіх осіб, вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
Також у вказаній квартирі зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою чоловіка позивача.
Спірна квартира знаходиться у користуванні сім`ї з 1994 року, що підтверджується копією ордера №3090 від 28.09.1994 року на право заняття жилого приміщення, яке було видано ОСОБА_1 та членам її сім`ї: чоловіку - ОСОБА_3 , дочці - ОСОБА_5 , сину - ОСОБА_4 .
Отже, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 належить до державного житлового фонду та в ній зареєстровані сторони по справі.
Актами від 08.30.11.2018 року, 08.11.2019 року та довідкою від 30.11.2018 року, які засвідчені начальником житлово-експлуатаційної дільниці № 318 та свідками підтверджується той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації протягом 10 років.
Будь-які перешкоди відповідачу щодо проживання в квартирі, позивачем та третіми особами не вчинялись, про що свідчить довідка № 182 від 04.11.2019 року, яка видана житлово-експлуатаційною дільницею №318.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У ч. 1 ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
За змістом положень ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців.
При вирішенні питання про втрату наймачем або членами його сім`ї права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін їх відсутності та поважність причини такої відсутності.
У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
Проте, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою.
Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці).
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 року), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі вищевикладеного не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача, за вказаною вище адресою. При цьому, суд звертає увагу, що, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі рішення суду і лише у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації, а спір з цього приводу між сторонами не виник. В подальшому в разі відмови у знятті з реєстрації в зазначеному будинку відповідача на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що факт не проживання відповідача на протязі 10 років, без поважних причин у квартирі АДРЕСА_2 , як члена сім`ї наймача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 61, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 223, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.
В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: Н.Г. Таран