Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 335/446/14-ц

провадження № 61-1144св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у складі колегії суддів:

Кухаря С. В., Крилової О. В., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Позовна заява мотивована тим, що вона із ОСОБА_2 перебували

у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2007 року, проте спільне життя подружжя не склалося, з відповідачем разом не мешкає, спільне господарство не веде.

Зазначала, що за час шлюбу ними було придбано майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та квартира

АДРЕСА_2 . Вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.

Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд:

- розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований

27 квітня 2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 226.

- визнати за нею право власності на житловий будинок

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня

2014 року у складі судді Кравченко Л. Ю. позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , зареєстрований

27 квітня 2007 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 226.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «Е», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки встановлено факт припинення подружніх відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, тому суд вважав, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Ураховуючи, що двоє дітей після розірвання шлюбу будуть проживати разом з матір`ю ОСОБА_4 , а відповідач не заперечує проти визнання права власності за позивачем на весь будинок в цілому, тому суд вважав за можливе відійти від принципу рівності часток та визнав право власності на будинок за позивачем.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подала до Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2019 року клопотання ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Ями Д. М., про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня

2014 року.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Ями Д. М., на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в особі представника - адвоката Ями Д. М., задоволено.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня

2014 року скасовано в частині поділу майна подружжя та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 09 вересня 2014 року скасовано.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час розгляду цієї справи скасовано рішення суду першої інстанції, відповідно до якого за ОСОБА_2 було визнано право власності на спірне нерухоме майно.

Отже, будинок АДРЕСА_1 за відсутності законних підстав був визнаний спільною сумісною власністю подружжя та поділений між сторонами у справі, шляхом визнання права власності на нього за ОСОБА_4 , тому апеляційна скарга ОСОБА_3 обґрунтована.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 22 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2020 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не навів мотивів,

у чому саме полягає порушення прав ОСОБА_3 .

Вважає, що ОСОБА_3 не мала права на апеляційне оскарження як особа, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, і відповідно, апеляційний суд повинен був закрити апеляційне провадження у справі.

Також апеляційний суд безпідставно прийняв новий доказ - постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року (справа

№ 2-3764/10), оскільки вказане судове рішення на час розгляду справи

у суді першої інстанції та на момент подачі ОСОБА_3 апеляційної скарги не існувало.

Зазначає, що апеляційний суд не врахував висновків, викладених

у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 13 березня 2019 року у справі № 757/1342/17-ц (провадження

№ 61-37635св18), від 18 квітня 2019 року у справі № 755/10289/16-ц (провадження № 61-35508св18).

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 226. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 » (а.с. 8).

За час перебування сторін у шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року у справі № 2-3764/2010 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено.

Скасовано попередню реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв. м, літню кухню під літ. «Б», гараж під

літ. «В», убиральню під літ. «Г», паркани № 1, 4, водогін під № 3, сарай під

літ. «Б-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,

та зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу

від 17 жовтня 2000 року № 4404.

Визнано об`єктами нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані

за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда

під літ. «мс 1», мансарда під літ. «мс 2», підвал під Е під літ. «пд».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд», паркан під № 5, ворота під № 6.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «Е», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07липня 2010 року (справа № 2-3764/2010) зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 18).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності

є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду

від 22 жовтня 2019 року (справа № 2-3764/10) апеляційну скаргу

ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності, скасовано та прийнято нову постанову, за якою

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено.

Апеляційний суд, поновлюючи строк для подання апеляційної скарги та задовольняючи апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, дійшов правильного висновку про те, що оскільки рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року,згідно з яким визнано право власності на спірне майно за ОСОБА_2 скасовано постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня

2019 року та у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено, вважав, що законні підстави, відповідно до яких спірне майно було визнано судом першої інстанції спільною сумісною власністю подружжя та поділено між сторонами

у справі, шляхом визнання права власності на нього за

ОСОБА_1 , відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/1342/17-ц (провадження

№ 61-37635св18), від 18 квітня 2019 року у справі № 755/10289/16-ц (провадження № 61-35508св18), є безпідставними, оскільки у справі яка переглядається та у справах, на які посилається заявник, встановлені різні фактичні обставини.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд безпідставно на стадії апеляційного провадження прийняв новий доказ, а саме постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року (справа

№ 2-3764/10), не свідчать про незаконність процесуальних дій апеляційного суду й незаконність його судового рішення, оскільки суд врахував висновки, які викладені в судовому рішенні, яке міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк