Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2020 Справа №607/2129/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

-у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Байковецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/6 частини житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 42 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору у складі шести членів. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало по 1/6 частині житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті її смерті спадщину прийняв ОСОБА_4 шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач прийняв спадщину, подавши до нотконтори заяву про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частину спірного будинковолодіння йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 27 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року залучено Байковецьку сільську раду Тернопільського району як співвідповідача та відкладено підготовче судове засідання до 24 березня 2020 року.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Семененко С.М. в підготовче судове засідання подав заяву, згідно з якою позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу в його відсутності.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 подала заяву, згідно з якою позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району в підготовче судове засідання подав заяву, згідно з якою не заперечив проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини:

07 червня 1959 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 06 січня 1960 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу записано « ОСОБА_2 ».

Від даного шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 31 січня 1963.

У зв`язку з одруженням ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 09 жовтня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29 січня 1988 року. Батьками ОСОБА_1 у вказаному свідоцтві записано: батько « ОСОБА_9 », мати « ОСОБА_2 ».

Як убачається з інформаційної довідки №1608 від 06 грудня 2018 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахуноквим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_4 .

Як слідує зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 28 лютого 1991 року, виданого Тернопільською районною радою, записаного в реєстрову книгу №1 за реєстровим №127, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з шести членів, головою якого є ОСОБА_4 .

Як убачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1627 від 10 грудня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння по АДРЕСА_1 раніше рахувалось по АДРЕСА_3 . Крім цього, із вказаної інформаційної довідки убачається, що загальна площа житлового будинку 83,5 кв.м., житлова площа 42 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 24 травня 2013 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було надано копії матеріалів спадкової справи №589/2013, заведеної після смерті ОСОБА_3 та спадкову справу №163/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №589/2013, 25 лютого 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чернелево-Руської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області Гронською Л.Я., яким заповіла належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_3 ОСОБА_1

19 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Як слідує з довідки №258 від 25 грудня 2013 року, виданої виконавчим комітетом Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району, ОСОБА_3 на день смерті проживала у житловому будинку по АДРЕСА_3 , разом із нею був зареєстрований та проживав її чоловік ОСОБА_4 .

Таким чином, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_4 в силу ст. 1268 ЦК України України прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 26 жовтня 2017 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №163/2018, 23 квітня 2014 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кузьмак П.І., яким заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки ОСОБА_2

17 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4 в користь внука померлого ОСОБА_1

17 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_1 в силу ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після померлого ОСОБА_4 шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Маючи намір отримати свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом.

ОСОБА_1 частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_4 , отримавши 28 січня 2020 року свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., зареєстровані в реєстрі за №2-47 та за №2-49, на частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 28 січня 2020 року №145/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 після смерті діда ОСОБА_4 , на його особисту частку та частку, що належала ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивач звернувся до суду за захистом його прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_11 та ОСОБА_3 за життя належало по 1/6 частині спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів.

Як убачається з копії погосподарських книг за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки, будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується як колгоспний двір членами якого були ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , що підтверджується матеріалами справи.

Також, у матеріалах справи наявна довідка №24 від 27 січня 2020 року, видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району, згідно з якою будинковолодіння в АДРЕСА_1 рахується з колгоспним двором, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 .

Однак, суд не бере до уваги цю довідку, оскільки зазначені в ній відомості спростовуються копією погосподарських книг, згідно з якими станом на 15 квітня 1991 року вказане будинковолодіння належало колгоспному двору у складі шести членів.

Відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя належало по 1/6 частині вказаного будинку.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 успадкував належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформив своїх спадкових прав.

Відповідачі права позивача на спірне майно не оспорюють.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на належні йому 2/6 частину у праві власності на вказаний житловий будинок, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 42 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1221, 1225, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Байковецької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 42 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці Тернопільського району, .

Головуючий суддяН. М. Сташків