Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 639/4836/17

провадження № 61-14333ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимог,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» (далі - ТОВ «Електронні торги України») звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у вказаній справі.

У касаційній скарзі ТОВ «Електронні торги України» посилається на те, що воно не брало участі у справі, проте суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

За змістом частини першої статті 389 ЦПК України право касаційного оскарження мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 405 ЦПК України якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Враховуючи те, що ТОВ «Електронні торги України» не брало участі у розгляді справи, та посилається на те, що судовим рішенням, ухваленим судом апеляційної інстанції, вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а також не було присутнім під час касаційного розгляду справи, тому ТОВ «Електроні торги України» має право на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження та вказує на те, що про існування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції дізнався лише 15 вересня 2020 року після отримання листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юнівест» від 07 вересня 2020 року № 07/09-2020, у якому зазначена вимога про повернення грошових коштів у сумі 1 694 082,45 грн, сплачених на користь організатора аукціону як гарантійного внеску. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме належним чином завірену копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юнівест» від 07 вересня 2020 року № 07/09-2020.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенніне врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц (провадження № 14-442цс18), а також постановах Верховного Суду: від 09 липня 2018 року у справі № 369/5388/16-ц (провадження № 61-17154св18), від 20 червня 2018 року у справі № 907/643/17, від 29 травня 2018 року у справі № 910/14716/17, від 14 травня 2018 року у справі № 522/19477/16-ц (провадження № 61-357св17).

Разом з цим не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі посилання заявника на неврахування судом висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі № 910/11470/18.

Так у вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання.

Посилання у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду із загальних питань правозастосування не може свідчити про подібність правовідносин у справі, а як наслідок про вирішення питання щодо урахування судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Також як на підставу оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України).

Крім того, у поданій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судових рішень. В обґрунтування заявник зазначає про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносин пункту 5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 (у редакції від 16 березня 2016 року).

Враховуючи те, що у постанові від 19 лютого 2020 року у цій справі Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник у касаційній скарзі посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах статті 650 Цивільного кодексу України. Проте заявником не наведено належного обґрунтування у чому саме полягає проблематика застосування наведеної норми у контексті спірних правовідносин, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Крім того, касаційна скарга містить клопотання заявника про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Згідно зі змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

У випадку відкриття касаційного провадження за такою скаргою суд касаційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та судових рішень, що оскаржуються (частина друга статті 405 ЦПК України).

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Враховуючи те, що заявник не навів будь-яких підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимог.

Витребувати з Жовтневого районного суду міста Харкова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 639/4836/17.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик