Справа № 522/6762/20
Провадження № 2/522/4498/20
06 жовтня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Донцова Д. Ю.,
за участі секретаря судового засідання Смоковій А.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
До Приморського районного суду м. Одеси 27.04.2020 року звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
У своїй позовній заяві позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 29 березня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин у квартирі АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 виникла пожежа, що була ліквідована силами пожежників. Через пожежу та її гасіння (пошкодження вогнем та залиття при гасінні) будівля, у якій він проживає та яка належить йому на праві власності була пошкоджена та стала непридатною для життя.З урахуванням заяви про зміну предмету позову остаточними позовними вимогами ОСОБА_1 було стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди. Моральна шкода, на думку позивача полягала у тому, що через пожежу, що відбулася з вини відповідача позивач був змушений вживати заходів щодо відновлення експлуатаційного стану свого будинку, звертатися до спеціалістів, проводити ремонтні роботи, тривалий час проживати у будинку не придатному до експлуатації через пожежу та залиття, окрім того, сам факт пожежі завдав йому моральних страждань через ризик втратити житло.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 2/100 ЖБК «Чорноморець Аркадія», який розташований у АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 виданим 03 вересня 1996 року Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_2 виданим 03 вересня 1996 року Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів посвідчено, що 2/100 ЖБК «Чорноморець Аркадія», який розташований у АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві особистої власності.
Згідно з листом Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління національної поліції № 36/1жео-6648 від 03 квітня 2020 року про результати розгляду звернення встановлено, що біля 21 години 30 хвилин 29 березня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 виникла пожежа, в подальшому ліквідована силами та засобами 4 відділення ДПРЧ - 2,7,9 - ДПРЗ Головного управління ДСНС України в Одеській області. Травмовані чи загиблі внаслідок пожежі відсутні.
Відповідно до Акта про пожежу від 29 березня 2020 року, складеним комісією у складі Головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Одеського місцевого управління ГУ ДСНС України в Одеській області майор служби цивільного захисту Леоновим О. С., ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Ймовірною причиною пожежі встановлено необережне поводження з вогнем. 30 березня 2020 року Головний інспектор відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Одеського місцевого управління ГУ ДСНС України в Одеській області майор служби цивільного захисту ОСОБА_4 склав звіт про причину виникнення пожежі, яким встановлено пошкодження покрівлі житлового будинку на площі (орієнтовно 30 м. кв.), перекриття між горищним приміщенням та 1-им поверхом житлового будинку, пошкодження предметів домашнього інтер`єру тощо. Серед можливих версій виділено дві - порушення експлуатації (недолік конструкції) електромережі як малоймовірну причину пожежі і необережне поводження з вогнем мешканцями будинку як найбільш ймовірну причину пожежі.
Висновком експерта № ЕС-2502-1-1534.20 від 18 травня 2020 року виготовленим на замовлення позивача було досліджено питання:
- Який розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , яка виникла у квартирі АДРЕСА_5 вказаного будинку?
Нормативне обґрунтування та позиція суду.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до частини першої статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно з частиною першою статті 177 ЖК УРСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Статтею 179 ЖК УРСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У пункті 3. 7. 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором.
Згідно з пунктом 2.2. Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року № 126, (які були чинними на час пожежі) забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватно-житлового фонду та інших приватних окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.
З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2020 року, у квартирі АДРЕСА_1 , що належить відповідачу громадянину ОСОБА_2 сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено квартиру АДРЕСА_4 , що належить позивачу ОСОБА_1 .
Пожежа у квартирі АДРЕСА_6 за вищевказаною адресою сталася внаслідок необережного поводження з вогнем або порушення порядку експлуатації електромережі у квартирі АДРЕСА_5 , що підтверджується звітом від 30 березня 2020 року Головного інспектора відділу нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Одеського місцевого управління ГУ ДСНС України в Одеській області майор служби цивільного захисту ОСОБА_4 та складеним ним Актом про пожежу від 29 березня 2020 року.
Суд вважає належним та допустимим доказом висновок експерта № ЕС-2502-1-1534.20 від 18 травня 2020 року, зокрема, у зв`язку із тим, що висновок містить розписку судового експерта про обізнаність щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та підготовлений для подання до суду на підставі ухвали про відкриття провадження у справі № 522/6762/20 від 28 квітня 2020 року.
Суд вважає, що відповідальність за спричинену майнову шкоду позивачу повинен нести відповідач, як власник квартири, де виникла пожежа, оскільки, у даному випадку вина відповідача у завданні майнової шкоди полягає у завданні шкоди позивачу через недотримання відповідачем Правил пожежної безпеки в Україні.
Таких самих висновків у таких спірних відносинах дійшов Верховний Суд у постановах № 428/644/15-ц від 26 вересня 2019 року, № 761/9634/15-ц від 27 листопада 2019 року
Будь - які доводи чи спростування на предмет заявлених позовних вимог відповідачем не заявлені.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення 10 000,00 гривень у якості витрат на проведення експертизи, однак не погоджується із підставами для такого стягнення, вважаючи, що позивач має право на відшкодування 10 000,00 гривень в якості судових витрат, а не в порядку відшкодування матеріальної шкоди.
В частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
В даному випадку, як було вже встановлено вище, моральна шкода була спричинена внаслідок протиправних дій відповідача, з вини останнього, та полягає в душевних стражданнях яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням його майна, загрозою втрати житла та зусиллями, які він був змушений вживати у зв`язку із поновлення експлуатаційного стану своєї оселі. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає співрозмірною суму моральної шкоди у розмірі 6036,00 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 23, 76-79, 81, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ( АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) моральну шкоду у сумі 6036,00 (шість тисяч тридцять шість) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 06.10.2020 року.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю.