Справа №403/221/20 провадження № 2/403/110/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дорошенко В.В.,

з участю:

прокурора Щерюка Д.О.,

представника позивача ДП «Долинське лісове господарство» Кравченка Р.С.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом прокурора - заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі позивача Державного підприємства «Долинське лісове господарство» до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор - заступник керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі позивача Державного підприємства «Долинське лісове господарство» (далі - ДП «Долинське лісове господарство») в порядку ч.3 ст.56 ЦПК України звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про відшкодування в солідарному порядку шкоди, заподіяної внаслідок вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, а саме: незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, вчинену за попередньою змовою групою осіб. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2020 року в полезахисній лісовій смузі, що розташована на ділянці місцевості між с.Брусівка Устинівського району та с.Коротяк Компаніївського району Кіровоградської області, відповідачами, за відсутності в них лісорубного квитка або ордеру на здійснення лісорубних робіт, було здійснено незаконну порубку до ступеню припинення росту одинадцяти деревин породи «Ясен», внаслідок чого, згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи №842/20-27 від 28.02.2020 року, державі в особі ДП «Долинське лісове господарство» завдано майнової шкоди в розмірі 23008 грн. 90 коп.. Вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. За вказаних обставин, прокурор, посилаючись на положення ст.1166 Цивільного кодексу України, ст.107 Лісового кодексу України, ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», прохав суд задоволити позов та стягнути з відповідачів солідарно 23008 грн. 90 коп. у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушенням ними лісового законодавства.

В судовому засіданні по розгляду справи по суті прокурор викладені в позовній заяві вимоги підтримав повністю, прохав суд їх задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ДП «Долинське лісове господарство» прохав суд задоволити позов з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні по розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позову з огляду на визначений в ньому розмір шкоди 23008 грн. 90 коп., який на його думку, є занадто великим та не відповідає дійсній шкоді, завданій лісовому господарству. Вважав достатньою для відшкодування ним та іншим відповідачем в солідарному порядку суми 2000 грн. 00 коп., виходячи із вартості дров для продажу. Разом з тим, підтвердив відсутність у нього будь-яких розрахунків чи інших письмових доказів на підтвердження запропонованого ним розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача.

В судовому засіданні по розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позову з тих же підстав, що і відповідач ОСОБА_1 , зазначивши, що розмір шкоди 23008 грн. 90 коп. є для нього занадто великим з огляду на його матеріальний стан. Крім того, вони з іншим відповідачем вже притягнуті до кримінальної відповідальності за незаконну порубку одинадцяти дерев, вказаних у позові, згідно вироку суду.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, за фактом здійснення ними 06.02.2020 року близько 18 год. 00 хв., за попередньою змовою та в порушення вимог п.п.2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» за №761 від 23.05.2007 року, - без лісорубного квитка або ордера на здійснення лісорубних робіт, незаконної порубки до ступеню припинення росту одинадцяти деревин породи «Ясен» з діаметром дерев у корі біля шийки кореня відповідних розмірів: 34 см., 30,25 см., 19,5 см., 16 см., 15,5 см., 13,5 см., 18,5 см., 21,5 см., 24 см., 15,25 см., 15,5 см в полезахисній лісовій смузі площею понад 0,1 га, розташованій на ділянці місцевості між с.Брусівка Устинівського району Кіровоградської області та с.Коротяк Компаніївського району Кіровоградської області, внаслідок чого державі в особі ДП «Долинське лісове господарство» була заподіяна істотна шкода в розмірі 23008 грн. 90 коп., що підтверджується висновком експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи №842/20-27 від 28.02.2020 року(а.с.29-39, 62-66).

Вказаним вироком суду відповідачам було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. Вирок суду апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 22.06.2020 року (а.с.66).

Судом також встановлено, що під час розгляду кримінального провадження до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 цивільний позов в порядку ст.128 КПК України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчиненого ними суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, представником потерпілого ДП «Долинське лісове господарство» пред`явлений не був.

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого прокурор звернувся до суду з відповідною позовною заявою, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, та у разі звернення до суду в інтересах держави обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до п.2.2.7 ст.2, п.3.1 ст.3 Статуту ДП «Долинське лісове господарство», яке є юридичною особою, заснованою на державній формі власності, що належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства, одним з основних напрямків діяльності підприємства є охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, пошкоджень та інших лісопорушень, притягнення до відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків (а.с.12-17).

Адміністративно-організаційна структура ДП «Долинське лісове господарство» охоплює територію чотирьох районів: Долинського, Устинівського, Петрівського та Бобринецького (а.с.59).

Згідно листа директора ДП «Долинське лісове господарство» від 23.06.2020 року за вих.№324, підприємство не має можливості самостійно звернутися до суду з позовом через відсутність юриста та відповідних бюджетних коштів для підготовки позовної заяви (а.с.57, 60).

Судом встановлено, що прокурором дотримані вимоги ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо повідомлення ДП «Долинське лісове господарство» про здійснення представництва інтересів держави в суді (а.с.61).

За змістом ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі ДП «Долинське лісове господарство» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок порушення лісового законодавства, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України (далі - ЛК України), «Порядком видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» за №761 від 23.05.2007 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно роз`яснень, викладених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З огляду на викладене, вина відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 у незаконній порубці дерев в полезахисній лісовій смузі за вказаних у вироці Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року обставинах доказуванню під час судового розгляду даної цивільної справи не підлягає.

Разом з тим, у зв`язку з не вирішенням судом питання про відшкодування завданої відповідачами майнової шкоди в розмірі 23008 грн. 90 коп. під час розгляду стосовно них кримінального провадження за ч.2 ст.246 КК України, пред`явлений прокурором позов відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.4 ЛК України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Згідно положень ст.107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №163/2298/16-ц).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

На обгрунтування позовних вимог прокурором наданий висновок експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи №842/20-27 від 28.02.2020 року, згідно якого розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки сироростучих дерев породи «Ясен» до ступеня припинення їх росту становить 23008 грн. 90 коп.. Завдана довкіллю матеріальна шкода за окремими ознаками істотності (локально на ділянці, де відбулась незаконна порубка дерев) з урахуванням погіршення якості насаджень, захисних та грунтозахисних важливих екологічних властивостей лісосмуги, виникнення труднощів у відтворенні заліснення даної ділянки, може вважатися істотною. Вказаний висновок експерта містить детальний опис проведеного ним розрахунку шкоди (з урахуванням індексації) відповідно до положень «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту», що є Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, такими засобами, як висновками експертів.

Суд оцінює доданий до позовної заяви висновок експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи №842/20-27 від 28.02.2020 року, як належний та допустимий доказ на підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок незаконних дій відповідачів в сумі 23008 грн. 90 коп..

Натомість відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 не надано суду доказів на спростування їх вини у незаконній вирубці одинадцяти деревин породи «Ясен» за обставин викладених у вироці Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року, який набрав законної сили, а також розміру майнової шкоди в сумі 23008 грн. 90 коп., заподіяної ними лісовому фонду України внаслідок порушення лісового законодавства, і таких доказів не було здобуто судом під час розгляду даної цивільної справи.

З огляду на викладене, судом не враховуються, як безпідставні, наведені відповідачами твердження з приводу достатності відшкодування ними шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп..

Зазначена відповідачем ОСОБА_1 обставина його тяжкого матеріального становища, як підстава для зменшення вказаного в позовній заяві розміру шкоди, також не приймається судом до уваги, враховуючи приписи ч.4 ст.1193 ЦК України, які виключають можливість зменшення судом розміру відшкодування у разі, якщо шкоду було завдано вчиненням кримінального правопорушення, та встановленням обвинувальним вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року обставин заподіяння відповідачами шкоди лісовому фонду України саме внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.246 КК України.

Крім того, судом не приймаються до уваги наведені відповідачем ОСОБА_1 доводи про відсутність підстав для стягнення з нього та іншого відповідача матеріальної шкоди, завданої лісовому фонду, внаслідок того, що вони вже притягнені до кримінальної відповідальності за незаконну порубку лісу та звільненні від відбування покарання з випробуванням, оскільки відповідно до положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, кримінальна та цивільно-правова відповідальність, в тому числі у виді відшкодування майнової шкоди, є різними видами юридичної відповідальності, що передбачають різні правові наслідки їх застосування до особи.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідної заяви від представника потерпілого про дольовий порядок стягнення з відповідачів заподіяної їх діями шкоди на дату судового розгляду подано не було. Про можливість зміни солідарного порядку стягнення шкоди представником потерпілого не було зазначено і в судовому засіданні.

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, та правовідносини, які випливають з них, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а заподіяна внаслідок порушення відповідачами лісового законодавства шкода - солідарному відшкодуванню ними на користь позивача ДП «Долинське лісове господарство».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від слати встановлюються законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судах інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ч.6 ст.141 ЦПК України, та за відсутності інших судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, передбачених ч.3 ст.133 ЦПК України, судом не здійснюється розподіл судових витрат між сторонами.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 95, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора - заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі позивача Державного підприємства «Долинське лісове господарство» до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , солідарно, на користь держави в особі Державного підприємства «Долинське лісове господарство» шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення - незаконної порубки лісу в розмірі 23008 грн. 90 коп. (двадцять три тисячі вісім гривень дев`яносто копійок), зарахувавши вказані грошові кошти за наступними реквізитами: розрахунковий рахунок №UA0011423; код бюджетної класифікації 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; отримувач: УК в Устин.р-ні/Устинів.р-н/21081100; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код отримувача (ЄДРПОУ) - 36735129; МФО 899998.

Найменування сторін:

Позивач: Державне підприємство «Долинське лісове господарство», місцезнаходження: вул.Центральна, буд.№1а м.Долинська Кіровоградської області, поштовий індекс 28500, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00992177.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Повне рішення суду складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя С.Ю.Атаманова