Справа № 487/7954/19
Провадження № 2/487/663/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.03.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді Павлової Ж.П.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

25.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У заяві позивач зазначила, що є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2018 року. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який із серпня 2018 року в даній квартирі не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, його особисті речі відсутні.

Посилаючись на вищезазначене, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

30.10.2019 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відкрито провадження по даній справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.01.2018 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 1234 від 25.09.2019 року виданої ТОВ «Ліски-М» в квартирі АДРЕСА_1 прописаний відповідач по справі ОСОБА_2 .

Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з серпня 2018 року, що підтверджує актом від 25.09.2019 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті житлового будинку, не зберігає свого особистого майна, зв`язок з квартирою втратив.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

За таких обставин, оскільки відповідач не є власником квартирі АДРЕСА_1 , крім того не проживає в спірній квартирі, витрати на її утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує його права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 263-265, 268 280-284 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: ПАВЛОВА Ж.П.