Провадження №2/428/782/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору від 02.06.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, що свідчить про порушення умов укладеного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.08.2019 року має заборгованість у загальній сумі 15725,58грн., яка складається з наступного: 7386,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3019,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4093,73 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 725,03 грн. - штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість у загальній сумі 15725,58 грн. та вирішити питання про судові витрати.

В судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. не з`явився, в позові просив про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Бездоля О.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Заперечував проти задоволення позовних вимог, які виклав в письмових поясненнях. Зазначив, що відповідач ніякого кредитного договору не укладав, а лише підписав заяву-анкету, яка не містила правил та умов кредитування. Жодних правочинів ОСОБА_1 з позивачем не укладав. Крім того, позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на відкритий картковий рахунок, що може бути підтверджено лише меморіальним ордером чи платіжним дорученням. Заборгованість по штрафам та пені була нарахована в порушення приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, оскільки умови договору приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він був ознайомлений. У заяві позичальника, на яку посилається, позивач, взагалі не визначена процентна ставка, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Відповідач заперечує, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною договору, оскільки вони ним не підписані. АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив його про умови кредитування і не узгодив їх з ними. Таким чином, між сторонами був укладений кредитний договір у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту, не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій. Таким чином, усі сплачені відповідачем гроші на погашення кредиту є сплатою коштів на погашення тіла кредиту і не повинні зараховуватись для погашення будь-яких інших платежів, як то розрахував позивач. Жодних доказів того, що відповідач отримував інші картки, ніж та, що була отримана під час підписання анкети-заяви, позивач не надав. Відповідач не підписував жодних договорів про збільшення строків позовної давності. Заявив про застосування строків позовної давності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до анкети-заяви від 02.06.2011 року №222675700 відповідач ОСОБА_1 вияв бажання отримати на своє ім`я платіжну картку «кредитка універсальна».

Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що навпроти запису «кредитка універсальна» стоїть відповідна позначка. Відомості про бажаний кредитний ліміт в зазначеній заяві-анкеті відсутні.

При цьому в анкеті-заяві від 02.06.2011 року №222675700, підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із Довідкою №222270415 від 02.06.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка на місяць складає 2,5% в валюті «UAH»;

пільговий період до 55 днів, строк погашення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості;

пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня (1) - базова процентна ставка за договором/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.;

штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, ОСОБА_1 станом на 15.08.2019 року має заборгованість за договором у загальній сумі 15725,58 грн., яка складається з наступного: 7386,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3019,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4093,73 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 725,03 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 від 02.06.2011 року №222675700 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Довідка №222270415 від 02.06.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлює відсоткову ставку; строк погашення щомісячних платежів, розмір нарахування пені та штрафів. Проте, ця довідка не була підписана обома сторонами, а лише ОСОБА_1 .

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором від 02.06.2011 року, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, виходячи з розміру 27,6% річних, за користування кредитними коштами.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору.

Як вбачається з зазначеного розрахунку заборгованість за процентами за користування кредитом розрахована, виходячи з розміру 3,6% на місяць, про що зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви. При цьому у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», доданій до позовної заяви, базова відсоткова ставка на місяць зазначена в розмірі 2,5%, тобто 30% річних.

Зазначене свідчить про те, що позивач сам не може визначитись із розміром відсоткової ставки, яка не була встановлена умовами договору і погоджена сторонами цього договору.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 заперечував проти того, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були ним підписані.

Доказів на підтвердження протилежного позивачем та його представником надано не було.

При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач ОСОБА_1 і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору.

Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив ОСОБА_1 про умови кредитування і не узгодив їх з ним.

Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 02.06.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розмір штрафних санкцій.

Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями.

Представник відповідача адвокат Бездоля О.В. у письмових поясненнях зазначив, що позивач не надав виписки з карткового рахунку, який би підтверджував існування боргу та його розмір.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 02.06.2011 року по 01.04.2015 року ОСОБА_1 не має заборгованості по тілу кредиту (стовпчик №5 «Сальдо простроченої заборгованості за кредитом». При цьому за цей період ОСОБА_1 сплатив на користь банку грошові кошти на погашення за наданим кредитом в загальній сумі 12355,78 грн. (стовпчик №15 «Сума погашення за наданим кредитом»).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.06.2015 року по 15.08.2019 року ОСОБА_1 витратив кредитних коштів в загальній сумі 11480,08 грн. (стовпчик №3 «витрати клієнтом кредитних коштів». При цьому за цей період ОСОБА_1 сплатив на користь банку грошові кошти в загальній сумі 12399,63 грн. (стовпчик №21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»).

Таким чином, вищенаведене свідчить, що відповідач кредитні грошові кошти повернув банку в повному обсязі, що дає підстави зробити висновок, про відсутність порушень прав позивача оскільки боржником свій обов`язок щодо повернення фактично отриманої суми лише кредитних коштів виконав в повному обсязі.

Представником відповідача було заявлено про застосування до вимог позивача строків позовної давності (загальної та спеціальної).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо повернення кредиту, про що заявив представник відповідача, оскільки позивач не пропустив строку для звернення до суду з цією вимогою, а відповідач кредитні грошові кошти повернув банку в повному обсязі.

До вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів строки позовної давності не застосовуються, оскільки їх нарахування є необґрунтованим.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-д; ідентифікаційний код в .

Представник позивача: Гребенюк Олександр Сергійович, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Бездоля Олександр Володимирович, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 14, оф.21.

Суддя Ж. І. Кордюкова