1Справа № 335/9055/19 2/335/315/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пузіна Д.М.,

представника відповідача адвоката Василеги І.М.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пузін Д.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 27.06.2003 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування у шлюбі 26.08.2005 року сторонами у справі за кредитні кошти було придбано квартиру, вартість якої становила 106 050 грн.

Заочним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018 року задоволено позов ОСОБА_2 та поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, виділено ОСОБА_2 1/2 частину квартири, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перебуваючи у шлюбі сторони із спільних коштів сплачували гроші в погашення кредиту, а отже виходячи із вартості квартири за договором купівлі-продажу - 106 500 грн., та суми сплачених подружжям коштів - 216 946,08 грн., 1/2 частина квартири вже виплачена позивачкою.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.02.2019 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2018 року у цій справі змінено шляхом виключення із мотивувальної частини наступних абзаців:

«За період з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік за рахунок спільних коштів подружжя було сплачено за кредитом 216 946,08 грн. (12 років х 12 місяців хі506,57 грн. щомісячний платіж).

Враховуючи те, що вартість спірної квартири за договором купівлі-продажу складає 106 050,00 грн., відповідно вартість 1/2 частини буде складати 53025,00 грн., й ця частка вже сплачена позивачкою».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Кошти для купівлі вказаної квартири подружжя набуті за кредитним договором №ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року, укладеним між ЗАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_2 , згідно умов якого останній отримав кошти у розмірі 135 744 грн., на строк до 25.08.2025 року включно, на наступні цілі: придбання нерухомості в сумі 106 050 грн. та на оплату страхових платежів у сумі 29 694 грн., зі сплатою процентів у розмірі 1,17% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру за іпотечним договором № 755, який був укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ „Приватбанк" 26.08.2005 року.

Також виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено договором поруки № ZPC0GF00000549/1, укладеним між ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 28.08.2005 року.

У подальшому ПАТ КБ „Приватбанк", яке є правонаступником ЗАТ КБ „Приватбанк", відступило права вимоги за кредитним договором № ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року і договорами забезпечення до нього: іпотечним договором № 755 та договором поруки № ZPC0GF00000549/1, АТ „Акцент-Банк" за договором факторингу № 1 від 01.11.2007 року.

Підставою для визначення права власності за позивачем на 1/2 частку вказаної квартири є рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2015 року.

Посилаючись на положення вимог ст.ст. 60, 61, 65 СК України позивач зазначає, що при поділі майна мають бути враховані також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

З правом на спільну сумісну власність на квартиру кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цієї квартири.

За період часу з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік за особисті кошти позивача було сплачено за кредитом 216 946,08 грн. (12 років х 12 місяців х 1506,57 грн. щомісячний платіж).

Протягом зазначеного часу зазначену суму було сплачено тільки позивачем ОСОБА_1 , за рахунок своїх особистих коштів, що підтверджується відповідними квитанціями. За таких обставин позивач вважає, що сума в розмірі 108 473, 14 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 61 СК України.

Посилаючись на зазначене позивач просить розподілити майно подружжя, а саме грошові кошти для купівлі квартири подружжя набуті за кредитним договором № ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року, укладеним між ЗАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_2 , шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 108 473, 14 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Також цією ухвалою встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 83).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти позову, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування наведених заперечень, посилається на те, що грошові кошти сплачені позивачем на виконання зобов`язань за кредитним договором, сплачені за рахунок спільних коштів подружжя під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача визначеної позивачем суми.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

З матеріалів справи встановлено, що 27.06.2003 року між сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу сторонами 26.08.2005 року за договором купівлі-продажу квартири була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 29,47 кв. м, житловою площею 14,9 кв. м, за 106 050 грн.

Кошти для купівлі вказаної квартири подружжя набуло за кредитним договором № ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року, укладеним між ЗАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_2 , згідно умов якого останній отримав кошти у розмірі 135 744 грн., на строк до 25.08.2025 року включно, на наступні цілі: придбання нерухомості в сумі 106 050 грн. та на оплату страхових платежів у сумі 29 694 грн., зі сплатою процентів у розмірі 1,17% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру за іпотечним договором № 755, який був укладений між відповідачем та ЗАТ КБ „Приватбанк" 26.08.2005 року.

Також виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено договором поруки № ZPC0GF00000549/1, укладеним між ЗАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_2 28.08.2005 року.

У подальшому ПАТ КБ „Приватбанк", яке є правонаступником ЗАТ КБ „Приватбанк", відступило права вимоги за кредитним договором № ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року і договорами забезпечення до нього: іпотечним договором № 755 та договором поруки № ZPC0GF00000549/1, АТ „Акцент-Банк" за договором факторингу № 1 від 01.11.2007 року.

Вказані вище обставини встановлені постановою Запорізького апеляційного суду від 19.02.2019 року у справі № 333/7174/17 провадження № 22-ц/807/40/19, тому не підлягають доведенню в рамках даної цивільної справи.

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Таким чином, оскільки кредитний договір №ZPC0GF00000549 від 26.08.2005 року було укладено ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, за згодою дружини, під час перебування сторін у шлюбі, права та обов`язки за цим договором, в тому числі сплата заборгованості за вказаним кредитом, виникли в обох із подружжя.

Разом з цим, суд не погоджується з доводами позивача, проте, що протягом зазначеного ним часу (з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позивач сплатив особисті кошти, а тому відповідач має сплатити йому суму в розмірі 108 473, 14 грн.

Встановлено, що за період часу з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік, тобто під час зареєстрованого шлюбу, на виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 було сплачено216 946,08 грн., проте належних та допустимих доказів того, що вказані грошові кошти позивачем сплачено за рахунок особистих коштів, суду не надано.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Суд приходить до висновку, що грошові кошти сплачені позивачем в період шлюбу на виконання умов кредитного договору, сплачені ним в інтересах сім`ї та за рахунок спільних коштів подружжя.

При цьому, позивач не спростував презумпцію спільності права власності на вказані кошти.

За наведених обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2020 року.

Суддя Ю.В. Геєць