П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.

розглянувши справу за апеляційною скаргою повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року у справі за заявою повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , що подана до подання позовної заяви, вжито заходів забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, зупинено реалізацію арештованого у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №755/11095/18 від 19 грудня 2018 року майна ОСОБА_2 , заборонено приватному виконавцю вчиняти дії, направлені на реалізацію такого майна.

ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» ТОВ «Фінансова допомога і Компанія» звернулося до суду із заявою про скасування зазначених заходів забезпечення позову. Свою заяву обґрунтовувало тим, що ОСОБА_2 є боржником, а товариство є стягувачем у виконавчому провадженні, у якому відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року зупинено реалізацію арештованого майна. Окрім того товариство є іпотекодержателем майна, звернення стягнення на яке зупинене судом. Товариство також є стягувачем в інших провадженнях, в яких боржником є ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 у визначені ч. 4 ст. 152 ЦПК України строки позовна заява подана не була, вжиті заходи мали бути скасовані.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року зазначену заяву повернуто заявнику.

13 лютого 2020 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» ТОВ «Фінансова допомога і Компанія» подало апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне дослідження обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просило оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення його заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відмовляючи в скасуванні застосованих по справі заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником правових підстав для такого судового рішення. З такою позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Свою апеляційну скаргу апелянт обґрунтовував двома групами доводів, зокрема щодо:

- неподання у відповідності до положень ч.4 ст. 152 ЦПК України позовної заяви протягом 10 днів після постановлення ухвали про забезпечення позову;

- безпідставності застосування заходів забезпечення позову.

Зазначені доводи апелянта не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що протягом 10-денного строку з постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову позивачем до суду було подано позов про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Апелянт не вважає подання даної позовної заяви виконанням вимог ч.4 ст.152 ЦПК України, оскільки в поданому позові позовні вимоги містять певні відмінності від тих, що задекларував заявник у заяві про застосування заходів забезпечення позову. При цьому нова справа отримала інший унікальний номер (755/17191/19), відмінний від того, за яким була зареєстрована заява про застосування заходів забезпечення позову.

З точки зору колегії суддів такі доводи не можуть свідчити про невиконання ОСОБА_1 вимог ч.4 ст.152 ЦПК України. По-перше, позов пред`явлено стосовно того самого майна, наявність спору щодо якого було зазначено заявником в заяві про забезпеченні, та до тієї самої особи й з тих же самих підстав. Уточнення заявником формулювання позовних вимог не змінює суті заявлених спірних правовідносин, а доповнення задекларованих позовних вимогами додатковою позовною вимогою не свідчить про те, що позивач не звернувся до суду за захистом тих прав, необхідність забезпечення яких він поклав в основу заяви про застосування заходів забезпечення позову. По-друге, присвоєння справі при подачі позову іншого унікального номеру, відмінного від того, що був присвоєний заяві про забезпечення позову, було здійснено за ініціативою Дніпровського районного суду міста Києва, відтак не може випливати на обсяг прав заявника (позивача), якій виконав передбачений обов`язок щодо звернення до суду із позовом після постановлення ухвали про застосування заходів забезпечення позову. З наведеного вбачається, що посилання апелянта на наявність процесуальних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не підтверджуються матеріалами справи.

Стосовно доводів апелянта щодо того, що у суду взагалі були відсутні підстави для застосування забезпечення позову.

Предметом апеляційного розгляду в даному випадку є перевірка законності ухвали про відмову в скасування заходів забезпечення позову. Підстави та процедура скасування заходів забезпечення позову регламентовані ст.158 ЦПК України. За своєю суттю таке скасування заходів забезпечення до закінчення розгляду справи передбачає скасування застосованих судом заходів у разі зміни умов та обставин, які стали підставою для їх застосування, що в свою чергу призвело до того, що необхідність у таких заходах відпала. Саме це є має враховуватися судом при вирішенні питання скасування раніше застосованих ним заходів забезпечення позову. В той же час заявник в своїй заяві доводив не вищезазначену зміну обставин, а необґрунтованість та неправомірність застосування таких заходів, хоча такі доводи можуть аргументують незгоду з ухвалою про застосування заходів забезпечення позову та наявність з точки зору заявника підстав для оскарження такої ухвали. При цьому оскарження застосування заходів забезпечення та скасування таких заходів є різними правовими процедурами як за своїм змістом, так і за порядком здійснення. В даному випадку заявник ухвалу не оскаржував, відтак критика обґрунтованості та законності застосування заходів забезпечення позову не могла бути врахована судом при вирішенні питання скасування заходів забезпечення позову. В той же час тих доводів, що могли б обґрунтовувати наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову (зміна обставин справи, припинення необхідності, тощо) ні заява до суду першої інстанції, ні апеляційна скарга не містять. В свою чергу це обумовлює відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть доводити незаконності оскаржуваного судового рішення. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи відповідно до наявних у ній на час розгляду матеріалів та представлених сторонами доказів, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, його ухвала є законною та обґрунтованою, правові підстави для її скасування чи зміни відсутні, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`Ок» товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога і Компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько