06 жовтня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді Богун О.О.,
при секретареві Рудові І.О.,
за участю учасників справи:
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-
Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Ухвалою судді від 26 грудня 2019 року по справі № 199/8272/19 (2/199/3521/19) постановлено роз`єднати у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтуванні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів посилаючись на те, що рішенням суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до їх повноліття. Відповідач вказане рішення суду не виконує та аліменти не сплачує. Після набрання рішення суду законної сили позивач пред`явила виконавчий лист до Куйбишевського районного відділу Державної виконавчої служби міста Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідач жодного разу аліменти не сплачував. З огляду на наведене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів.
Ухвалою від 26 грудня 2019 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06 жовтня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.
В судовому засідання представник позивача позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки судові не повідомив.
Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12-13).
Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 21 лютого 2011 року по справі № 2-246/1 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.10.2010 до досягнення ними повноліття (а.с. 93).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як встановлено з інформаційного листа, що надійшов до суду 15 вересня 2020 року від Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на виконання ухвали суду від 27 липня 2020 року (а.с. 107), 18.06.2012 до Куйбишевського районного відділу ДВС м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшов виконавчий лист № 2-246 від 25.02.2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.10.2010 до досягнення ними повноліття.18.06.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та внесено відомості до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від № 33087599.Внаслідок захоплення приміщення Куйбишевського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, матеріально-технічної бази та документації відділу, підтвердити чи спростувати факт знаходження вищевказаного виконавчого документу у відповідному відділі, який тимчасово переміщений з непідконтрольній українській владі території, не є можливим. Оскільки матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, а Куйбишевський районний відділ ДВС м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області переміщено на підконтрольну державній владі території, подальше провадження виконавчих дій за даним виконавчим документом неможливо, інформацію про ВП № 33087599 з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень було перенесено зі спеціального розділу до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 08.09.2020 не містяться відомості про перебування вищевказаного виконавчого листа на виконанні в Слов`янському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з чим надати інформацію щодо суми заборгованості по аліментам ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , станом на момент виконання ухвали, з помісячною розбивкою сум заборгованості та сум оплат; постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, поданим ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , а також копії всіх постанов, що приймалися по вказаному виконавчому провадженні - не є можливим.

За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідача по сплаті аліментів, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від оплати судових витрат,такі витрати компенсуються за рахунок державни.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 158, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 09.10.2020.

Позивач: ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 ..

Третя особа: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, , місце знаходження - проспект Мануйлівський, 31 в м. Дніпрі, 49023.

Суддя О.О.Богун