Номер провадження: 22-ц/813/6274/20
Номер справи місцевого суду: 1519/2-2328/11
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

боржника/відповідача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,

стягувача/позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» представника Бабенко Н.С.,

представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. Громадського О.В.,

переглянувши справу №1519/2-2328/11 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в справі №1519/2-2328/11 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року у складі судді Сегеди О.М., -

в с т а н о в и в :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2011 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії за Кредитним договором №2171-н від 4 грудня 2007 року заборгованість станом на 30 серпня 2010 року в загальній сумі 976473,67 грн. та судові витрати в загальній сумі 1820,00 грн. (т.1 а.с.48-49).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року за результатами розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. встановлено ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (т.1 а.с.189-193).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про звернення стягнення на грошові кошти залишено без задоволення (т.1 а.с.206-209).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, за результатами розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. надано дозвіл на здійснення примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_1 з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення майна, на яке може бути звернуте стягнення (т.1 а.с.234-237, т.2 а.с.99-105).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року залишено без задоволення (т.2 а.с.223-225).

27 листопада 2019 року боржником ОСОБА_1 подано заяву про:

поновлення строку оскарження рішення, дії, бездіяльності виконавця;

визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 коп. з підстав пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення такого листа до виконання;

зобов`язання приватного виконавця Парфьонова Г.В. виконавчий лист №2-2328/11, виданий 1 серпня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 коп., повернути стягувачу без прийняття до виконання (т.2 а.с.169-172).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення (т.3 а.с.73-84).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 2 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (т.3 а.с.89-93).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Стягувач надав суду письмові пояснення, що є суттю відзиву, але не відповідає процесуальній формі належного документа та є порушенням процесуального права. Суд хибно вважає, що заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з підстав неможливості встановити факт прийняття виконавчого листа №2-2328/11 від 1 серпня 2011 року з пропуском строку його пред`явлення. Висновок суду щодо ненадання заявником доказів про отримання стягувачем виконавчого листа №2-2328/11 від виконавчої служби після закінчення другого виконавчого провадження №45137284, тобто висновок щодо неналежного повернення виконавчого документа, є упередженим, так як оригінал виконавчого листа №2-2328/11 був наявний у стягувача між закінченням другого виконавчого провадження №45137284 і відкриттям третього виконавчого провадження №54344035, що підтверджує його отримання після закриття другого виконавчого провадження №45137284. Суд безпідставно поклав відповідальність за нібито неналежне повернення стягувачу виконавчого документа на Другий Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. Стягувачем та приватним виконавцем не надано доказів про дотримання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, натомість заявником були надані докази, а саме відповіді на адвокатські запити, які не були спростовані сторонами, а отже є належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, що підтверджують факт пропущення строку пред`явлення виконавчого листа №2-2328/11 до виконання. Суд хибно вважає, що з моменту останнього повернення виконавчого листа №2-2328/11, а саме з 21 грудня 2015 року відновився строк на його пред`явлення до виконання і стягувач мав право пред`явити даний виконавчий лист до виконання протягом одного року, тобто до 21 грудня 2016 року, що приватний виконавець прийняв виконавчий лист до виконання у відповідності до норм чинного законодавства без пропущення строку його пред`явлення до виконання. Положення Закону України від 12 червня 2016 року №1404-УШ «Про виконавче провадження», який вступив в силу 5 жовтня 2016 року в частині строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначених у частині 1 статті 12 цього Закону в аспекті положень пункту 5 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення», поширюється виключно на виконавчі документи, видані з дня набрання чинності цим Законом і до вступу в силу, тобто виключно виконавчі документи, видані з 2 червня 2016 року. Тож, ствердження суду про те, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-2328/11 до виконання має 3 роки згідно нового Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконавчий лист №2-2328/11 вважається таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з закінченням строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії за Кредитним договором №2171-н від 4 грудня 2007 року заборгованість станом на 30 серпня 2010 року в загальній сумі 976473,67 грн. та судові витрати в загальній сумі 1820,00 грн.

14 лютого 2011 року АТ «Ощадбанк» отримано виконавчий лист №1519/2-2328/11, виданий Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в загальній сумі 976473,67 грн. та судових витрат в загальній сумі 1820,00 грн.

5 серпня 2011 року виконавчий лист №1519/2-2328/11 передано АТ «Ощадбанк» на виконання до Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ України, де заступником начальника відділу Вінничук В.В. прийнято постанову від 15 серпня 2011 року про відкриття виконавчого провадження.

Постановою заступника начальника Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ України Вінничук В.В. від 10 жовтня 2012 року виконавчий лист №1519/2-2328/11, виданий Малиновським районним судом м. Одеси, повернуто стягувачу на підставі пункту 3 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

8 жовтня 2013 року виконавчий лист №1519/2-2328/11 передано АТ «Ощадбанк» на виконання до Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ України, де головним державним виконавцем Стояновою Р.В. прийнято постанову від 11 жовтня 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

9 жовтня 2014 року виконавчий лист №1519/2-2328/11 передано АТ «Ощадбанк» на виконання до Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ України, де заступником начальника відділу Вінничук В.В. прийнято постанову ВП №45137284 від 17 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження.

До пред`явлення виконавчого документа до виконання до приватного виконавця Парфьонова Ю.К., вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Другому Приморському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по виконавчому провадженню №54344035. Постановою ВП №54344035 від 14 грудня 2017 року старшого державного виконавця відділу виконавчий лист №1519/2-2328/11 повернуто стягувачеві на підставі пункту 5 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

10 травня 2018 року виконавчий лист №1519/2-2328/11 передано АТ «Ощадбанк» на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. за заявою за вихідним №28/01-3/41925/2018, де приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. прийнято постанову ВП №56375033 від 10 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження.

Рішення суду не виконано.

Визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, врегульовано статтею 432 ЦПК України, відповідно до положень частини 2 даної статті суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Визнання виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 червня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 грн., таким, що не підлягає виконанню, не заявлено з підстав, передбачених частиною 2 статті 432 ЦПК України, як то з підстав того, що виконавчий документ було видано помилково, чи що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Визнання виконавчого листа №2-2328/11, виданого 1 червня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 976473,67 грн., таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовано пред`явленням виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення такого листа до виконання, що не підпадає під термін «з інших причин», передбачений частиною 2 статті 432 ЦПК України. Недотримання строків пред`явлення виконавчих документів до виконання має інші наслідки, а саме наслідки, передбачені пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

За таких обставин, відсутні підстави для аналізу питання строків пред`явлення приватному виконавцю виконавчого документа до виконання, так як дане не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу заявника на те, що норма права, яка регулює визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як то стаття 432 ЦПК України, знаходиться в розділі УІ ЦПК України, що регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Що ж до оскарження дій, рішень та бездіяльності виконавця, зокрема, при вирішенні питання відповідності поданого для виконання виконавчого документа передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам до виконавчого документа, то дане передбачено розділом УП ЦПК України, що регулює судовий контроль за виконанням судових рішень.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в справі №1519/2-2328/11 позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков