П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Київ

Справа №372/1293/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Гулієва М.Д.

учасники справи позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Дельта банк»,

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального

округу Ярощук Вікторія Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, постановлену 17 червня 2020 року у складі судді Проць Т.В.,у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №372/1293/20
№ апеляційного провадження:22-ц-824/10975/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Проць Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Вікторівна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №1098 від 06.08.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить відповідачу.

15 червня 2020 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову в якій останній просить накласти арешт та заборонити звертати стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, позивач просить зупинити виконавче провадження №57425554 відкрите на підставі постанови приватного виконавця округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив про необхідність забезпечення позову через наявність відкритого виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, який є предметом судового розгляду. Позивач стверджує, що на даний час є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки є реальна загроза звернення стягнення на квартиру, що зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Непогоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Зокрема зазначає про те, що суд першої інстанції встановивши, що до заяви не додано постанови про відкриття виконавчого провадження, мав би залишити заяву без руху та надати час для усунення недоліків, але цього не зробив. Проте в реєстрі виконавчих проваджень, який є загальному доступ, є відомості про зазначене виконавче провадження, а тому суд прийшов неправильного висновку щодо недоведеності обставин відкритого виконавчого провадження є в загальному доступі.

Крім того, суд не дав оцінки всім доводам заяви, оскільки наданий час на виконання виконавчого напису відкрито та здійснюється виконавче провадження, є реальна загроза звернення стягнення квартиру, і у разі задоволення позову рішення суду виконати буде не можливо.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на відкрите виконавче провадження та зазначив, що додає копію постанови про відкриття виконавчого провадження, однак фактично доказів вказаним обставинам суду не надав як і зазначену ним постанову про відкриття виконавчого провадження. Інших доводів на підтвердження вимог заяви не навів, а тому не вбачає підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів не може погодитись в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Встановлено, що квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Вікторівна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №1098 від 06.08.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить відповідачу.

15 червня 2020 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову в якій останній просить накласти арешт та заборонити звертати стягнення на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, позивач просить зупинити виконавче провадження №57425554 відкрите на підставі постанови приватного виконавця округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив про необхідність забезпечення позову через наявність відкритого виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, який є предметом судового розгляду. Позивач стверджує, що на даний час є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки є реальна загроза звернення стягнення на квартиру, що зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з виділених матеріалів справи, та доданих до апеляційної скарги документів, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №1098 від 06.08.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачу.

Вказаний виконавчий напис нотаріуса був пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Трофименку М.М.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було відкрито виконавче провадження № 57422224 з виконання виконавчого напису №1098 від 06 серпня 2014 року (а.с.35).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив наявність відкритого виконавчого провадження, на наявність якого посилався позивач в своїй позовній заяві за оскаржуваним виконавчим написом.

Враховуючи, предмет позову, а також те, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області відкрито виконавче провадження № 57422224 з виконання виконавчого напису №1098 від 06 серпня 2014 року, проводиться стягнення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року - скасувати, постановити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа №1098 від 06 серпня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною про звернення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Солікамськ Пермської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який є майновим поручителем громадянки України ОСОБА_2 , у виконавчому провадженні № 57425554 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна