ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 520/175/14-ц

Апеляційне провадження №22-ц/813/6206/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієв Айдин Тапдигалі Огли,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Васильків О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т.О. (далі - Перший Київський ВДВС ГТУЮ в Одеській області), заінтересована особа: ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована тим, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року по справі №520/175/14 з неї та ОСОБА_4 в солідарному порядку стягнута заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

Вказувала, що судове рішення по цій справі набрало чинності 25 грудня 2015 року й відповідно право на пред`явлення його до виконання закінчилось 25 грудня 2018 року.

Зазначала, що 11 червня 2018 року судом першої інстанції був виданий виконавчий лист, пред`явлений до виконання ОСОБА_3 , який не є представником банка або стягувачем, а тому постанова державного виконавця Алієва А.Т.О про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2019 року була скасована постановою керівника органу примусового виконання.

01 серпня 2019 року державнй виконавць Алієв А.Т.О. повторно відкрив виконавче провадження №59685012 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 , яка не набрала законної сили.

Посилаючись на те, що:

-ухвала Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року не набрала законної сили;

-виконавчий лист до органу примусового виконання подано ОСОБА_3 з пропущенням строку його пред`явлення до виконання;

- ОСОБА_3 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

ОСОБА_1 просила визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Алієва А.Т.О. від 01 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59685012 та закрити дане провадження.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року визнано неправомірною та скасована постанова державного виконавця Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Алієва А.Т. від 01 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59685012.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_5 суд першої інстанції керувався нормами ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» та, зокрема,виходив з того, що для виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року, що набрало законної сили 25 грудня 2015 року, 25 грудня 2018 року сплинув строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому суд першої інстанції вважав, що головним державним виконавцем при відкритті 01 серпня 2019 року виконавчого провадження №59686012 порушено вимоги п. 2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист слід було повернути стягувачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно трактує норми ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло за собою помилковий висновок про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув 25 грудня 2018 року та не переривався, оскільки він ( ОСОБА_3 ) подав виконавчий лист для примусового виконання 22 грудня 2018 року, що підтверджено штампом виконавчої служби, тобто без пропущення строку.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

11 червня 2018 року Київським районним судом м.Одеси видані виконавчі листи про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що він може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.

Згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24 липня 2018 року та договором відступлення прав вимоги від 24 липня 2018 року AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Оксі Банк» право вимоги за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року, укладеним з ОСОБА_6

24 липня 2018 року ПАТ «Оксі Банк» відступив право вимоги за договором іпотеки за зазначеним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», відповідно до договору про відступлення права вимоги.

26 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №26-07/18/1, право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №014/0014/82/62326 відступлена ОСОБА_3 .

Згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора від 27 вересня 2018 року ОСОБА_3 задовольнив свою вимогу про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, ставши власником майна боржників ОСОБА_7 квартирою АДРЕСА_1 .

22 грудня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву до Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа від 11 червня 2018 року в частині, яка стосується боржника ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця Алієва А.Т.О. від 15 січня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58092841 за вказаною заявою, а також винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Постановою в.о начальника Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Кочмара В.В. від 13 березня 2019 року скасовано постанови державного виконавця ОСОБА_8 : про відкриття виконавчого провадження № 58092841за від 15 січня 2019 року; про арешт майна боржника від 15 січня 2019 року та зобов`язано його негайно вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3

01 липня 2019 року чоловік боржниці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , який також є боржником, оскаржив вказану ухвалу безпосередньо до апеляційного суду.

Про зазначені дії ОСОБА_5 не довела до 01 серпня 2019 року Перший Київський ВДВС ГТУЮ в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

31 липня 2019 року стягувачем ОСОБА_3 повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції 11 червня 2018 року, до якої, крім виконавчого листа, додано копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 та з відміткою, що судове рішення набрало законної сили.

01 серпня 2019 року державним виконавцем Алієвим А.Т.О. повторно відкрито виконавче провадження №59686012, де стягувачем зазначено ОСОБА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року, якою у задоволенні аналогічної за змістом скарги боржника ОСОБА_6 на дії державного виконавця Алієва А.Т.О. відмовлено в повному обсязі, змінено, з викладенням її мотивувальної частини в іншій редакції.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Відповідно до ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваної постанови) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) юридичну особу - боржника припинено;6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 оспорила дії державного виконавця щодо ухвалення ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2019 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн. на підставі виконавчого листа №520/175/14 ц, виданого Київським районним судом м.Одеси 11 червня 2018 року, з тих підстав, що виконавчий лист до органу примусового виконання подано ОСОБА_3 з пропущенням строку його пред`явлення до виконання; що ухвала Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року про заміну кредитора не набрала законної сили; що ОСОБА_3 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд вважає, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана ОСОБА_1 постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і право заявника не було порушено, виходячи з такого.

Щодо доводів про те, що виконавчий лист до органу примусового виконання подано з пропущенням строку його пред`явлення до виконання

Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За ч.1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Так, за п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

За змістом ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, встановлені для виконання судових рішень, рахуються з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

У даній справі рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2015 року за дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, і виходячи з положень цього Закону строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік.

Проте, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, за яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлюється три роки.

При цьому на момент набрання чинності цим Законом строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду щодо боржника ОСОБА_6 не сплинув.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 був виданий 11 червня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Тому, як виконавчі листи, видані до набрання чинності цим Законом, так і виконавчі листи видані після набрання ним чинності, підлягають пред`явленню до виконання протягом трьох років.

Таким чином, на вказані правовідносини поширюється трирічний строк на пред`явлення виконавчих листів до виконання, які може бути пред`явлено до примусового виконання, тобто до 25 грудня 2018 року.

Законодавством не передбачено видача нового виконавчого листа із зазначенням стягувача відповідно до ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист видається із зазначенням сторін, вказаних у самому судовому рішенні (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 712/14175/16-ц ).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, право вимоги до подружжя ОСОБА_7 за кредитним договором №014/0014/82/62326, відступлена ОСОБА_3

22 грудня 2018 року ОСОБА_3 в межах трирічного строку вперше подав заяву до державного виконавця Алієва А.Т.О. про примусове виконання виконавчого листа від 11 червня 2018 року, за яким було відкрито виконавче провадження 15 січня 2019 року, яке постановою в.о начальника Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Кочмаром В.В. від 13 березня 2019 року скасовано.

Вказане рішення мотивовано тим, що відкриття виконавчого провадження здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: визначено стягувачом фізичну особу, яка на момент подачі заяви про відкриття виконавчого провадження не володіла процесуальним статусом стягувача згідно виконавчого листа, та повинна була спочатку звернутись до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з набуттям статусу кредитора згідно договору про відступлення прав вимоги №26-07/18/1 від 26 липня 2018 року (т.1 а.с.89-90).

Згідно п.1ч.4ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З аналізу цих статей вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах трирічного строку, який після переривання встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу, тобто з 14 березня 2019 року.

Таким чином, 31 липня 2019 року стягувачем ОСОБА_3 повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції 11 червня 2018 року в межах строку пред`явлення до виконання.

Щодо доводів про те, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року про заміну кредитора не набрала законної сили.

Як зазначалось вище, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_3 .

Із витребуваного судом першої інстанції копії виконавчого провадження видно, що державний виконавець Алієв А.Т.О., крім інших документів заявника ОСОБА_3 , поданих ним до органу примусового виконання 31 липня 2019 року, отримав копію ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року з відміткою, скріпленою печаткою суду, про те, що зазначене судове рішення набрало законної сили 13 червня 2019 року (а.с.98-99,102-105).

Відповідно до ч.1ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Оскільки державний виконавець Алієв А.Т.О. отримав завірену належним чином копію судового рішення про те, що воно набрало законної сили, у нього були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що ухвала не є чинною.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_3 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом зверненням стягнення на предмет іпотеки.

У наведеній вище ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» наведені вичерпні підстави, за наявності яких державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу без відкриття виконавчого провадження.

Оскільки чинне законодавство на стадії відкриття виконавчого провадження у справі не зобов`язує державного виконавця перевіряти вирішення питання стягувача щодо задоволення ним вимог у позасудовий спосіб, доводи скарги ОСОБА_1 в зазначеній частині також є безпідставними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Алієва А.Т.О. від 01 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59685012.

Апеляційний суд також звертає увагу заявниці, що вона не позбавлена права звернутись до державного виконавця із заявою про закриття виконавчого провадження, зокрема, з тих підстав, що постановою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2020 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва Айдин Тапдигалі Огли щодо відкриття виконавчого провадження залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: