Справа № 933/671/20
Провадження № 2/933/157/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

секретаря

судового засідання - Камак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду з позовом до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 04.09.2020 року відкрито провадження по справі.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще за життя, ОСОБА_3 , а саме 23.08.2013 року, заповідав йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,7255 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Олександрійської селищної ради, Олександрівського району Донецької області та яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Олександрівською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2010 року. 13 серпня 2020 року він звернувся із заявою до державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області Звягіної А.Ф. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Постановою державного нотаріуса від 13.08.2020 року №379/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки він пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, оскільки, померлий ОСОБА_3 ,проживав у іншому районі Донецької області, не був його кровним родичем, а був чоловіком його рідної тітки. За його життя спілкувалися не часто, в нього особистого транспорту не має, він працював на шахті, тому його відвідував крайнє рідко, особливо, після смерті тітки. Йому було відомо, що в останній час його життя, коли він хворів, його доглядала соціальний робітник, тому що ніяких близьких рідних у нього не залишилося. За життя, ОСОБА_3 жодного разу не повідомляв його про будь-які розпорядження або заповіти щодо належного йому майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, йому це було відомо, але його похованням займалася соціальний працівник, яка його доглядала, вона ж і отримувала всі передбачені виплати, пов`язані з похованням.

Лише, у серпні 2020 року, після тривалого перебуванні на карантинній самоізоляції, він приїхав у будинок, де проживав померлий ОСОБА_3 , щоб забрати наявні сімейні фотографії та під час їх пошуку, він, випадково, знайшов оригінал заповіту померлого ОСОБА_3 від 23.08.2013 року про те, що він, на випадок своєї смерті, заповідає саме йому належну після смерті його дружини (тітки позивача) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його дядька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Софіївка, Олександрівського району, Донецької області.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, надавши суду пояснення відповідні викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив розглянути без його участі, про що надав суду письмову заяву (а.с. 40).

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні за клопотанням позивача була допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка надала суду покази про те, що вона працює тривалий час в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та с 2011 року надавала послуги ОСОБА_3 , який після смерті дружини в 2010 році проживав один, дітей у них не було. Вона знає, що у дружини померлого був племінник ОСОБА_1 , який декілька раз на рік відвідував ОСОБА_3 , щоб допомогти по господарству. Вона знала, що ОСОБА_3 мав дві земельні ділянки, які здавав в оренду, але чи робив він будь-які розпорядження у випадку своєї смерті стосовно належного йому майна їй невідомо.

При дослідженні письмових доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 88 років, в с. Софіївка, Олександрівського району, Донецької області помер громадянин ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 723011, виданим на підставі розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації за № 371 від 21.11.2005 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,73, яка розташована на території Олександрівської селищної ради, колишнього КСП "Україна" (а.с.9).

Відповідно до заповіту посвідченого 23.08.2013 року, державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області Звягіною А.Ф., за реєстровим номером 651, спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,7255 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Олександрівської селищної ради, померлий ОСОБА_3 , заповів позивачу (а.с.10).

Постановою державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори від 13.08.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 14).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що за номером 651 в реєстрі нотаріальних дій зареєстровано заповіт ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до відповіді Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області № 454/01-16 від 08.10.2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась (а.с.37).

Відповідно до відповіді Олександрівської селищної ради 08.10.2020 року та акту обстеження від 07.10.2020 року, ОСОБА_3 на момент своєї смерті проживав один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-39).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Зазначені письмові докази суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який позивачем був пропущений.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК).

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яка відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, у разі пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не прийняв своєчасно спадщину у зв`язку з тим, що лише, у серпні 2020 року, він знайшов заповіт, що позбавило позивача можливості вчасно звернутися до нотаріуса для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачу, який не є кровним родичем померлого, не було відомо про наявність заповіту, яким померлий заповів йому земельну ділянку, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними.

До цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18.

Враховуючи викладене, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягає задоволенню. При цьому суд вважає достатнім для подання заяви про прийняття спадщини, строк тривалістю 3 місяці.

Керуючись ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 77, 81, 128, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну вимогу ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Софіївка Олександрійського району Донецької області, додатковий строк терміном 3 (три) місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Софіївка, Олександрівського району, Донецької області.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Олександрійська селищна рада Донецької області, місцезнаходження смт.Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, вул. Центральна, буд. 15, .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.