справа №619/852/20
провадження №2/619/615/20
РІШЕННЯ
24 вересня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Харківського апеляційного суду від 25.02.2020р. по справі №619/4963/19-ц апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» задоволено частково. Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, а саме заяву Акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» про заходи забезпечення до подання позову - задоволено частково: вжито заходи забезпечення до подання позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме, приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1
03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08, відповідно до умов якої кредитор зобов`язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми 925300,00 грн. з терміном дії угоди до 03 листопада 2023 року. В подальшому між сторонами до вказаної генеральної кредитної угоди укладено договір про внесення змін № 1 від 25 червня 2010 року, договір про внесення змін № 2 від 09 грудня 2010 року.
Відповідно до кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року (надалі - Кредитний договір) ОСОБА_2 прийнято на умовах генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 грошові кошти в розмірі 925 300,00 грн. за процентною ставкою 21,5% річних на строк до 03 листопада 2023 року. В подальшому до вказаного договору сторонами вносилися зміни згідно додаткового договору № 1 від 24 листопада 2008 року, додаткової угоди № 2 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 3 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 5 від 29 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П. зі змінами та доповненнями, зареєстрованим в реєстрі за № 4038. Згідно Договору іпотеки в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було передано нерухоме майно, а саме:
приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 1.2. Договору іпотеки встановлено, що Предмет іпотеки належить ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується:
-свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.07.2008р., виданим на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради №295 від 10.06.2008р. та зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 09 липня 2008р.;
- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9465711 від 09.07.2008р., що виданий Комунальним підприємством «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»;
- витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за №20682299 від 23.10.2008р., що виданий Комунальним підприємством «Дергачівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».
03.11.2008 року приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Маренич Г.П. у відповідності до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна під №4039, про що внесено відповідний запис.
24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (змінено назву на АТ «КРИСТАЛБАНК») був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру від ступлених Прав Вимоги від 25.05.2017 року.
ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були передані права за всіма угодами, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними операціями, зокрема, 25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» був укладений Договір відступлення прав за іпотечними договорами, визначеними в Додатку №1 до нього, посвідчений ПН КМНО Данич О.Ф. за реєстровим № 1497.
Серед інших прав, згаданими вище договорами передано від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «КРИСТАЛБАНК» права кредитора за:
-Кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року зі змінами та доповненнями, укладеним між: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 в рамках Генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03.11.2008 року.
-Договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П. зі змінами та доповненнями, укладеним зі ОСОБА_4 .
Зокрема, до ПАТ «КРИСТАЛБАНК» було передано право вимоги щодо повернення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року, яка станом на 24.05.2017р. становила 1 556 029,46 гривень, а саме:
основна (позичкова) заборгованість у сумі 768 109,48 гривень, нараховані проценти за користування кредитом у сумі 604 202,36 гривень, штрафні санкції у розмірі 183 717,62 гривень.
На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16.11.2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи КРИСТАЛБАНКу змінено з Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на Акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК».
На теперішній час АТ «КРИСТАЛБАНК» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 , а також по всіх договорах забезпечення, в тому числі і по договору іпотеки, який укладено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зі ОСОБА_4 .
Після переходу прав кредитора до АТ «КРИСТАЛБАНК» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено дії щодо зміни запису кредитора (обтяжувача) з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (індексний номер витягу: 98560037).
21.08.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення у справі № 619/3963/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , третя особа- ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правовідносин припиненими; за зустрічним позовом ОСОБА_2 , до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення правовідносин шляхом розірвання договору.
У задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні заяви задоволено у повному обсязі.
Оскільки, АТ «КРИСТАЛБАНК» не було залучено в якості правонаступника до справи, спір було вирішено без його участі та після подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду.
12.10.2017 року апеляційним судом Харківської області було відкрито апеляційне провадження.
24.10.2017 року Апеляційним судом Харківської області ухвалено рішення у справі за апеляційною скаргою АТ «КРИСТАЛБАНК», яким скасоване рішення суду першої інстанції від 21.08.2017 року та відмовлено у задоволенні первісного та зустрічних позовів.
Тобто, Договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області зі змінами та доповненнями, укладений зі ОСОБА_4 є дійсним, а саме зобов`язання не припинено.
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Згодом АТ «КРИСТАЛБАНК» стало відомо наступне:
30.10.2017 року державним реєстратором Орловою Н.О. Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради (код 39341260; Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Сумський шлях, 11) були вчинені дії щодо незаконного вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та обтяження, які були внесені до реєстру згідно з Договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області зі змінами та доповненнями, укладеним зі ОСОБА_4 .
Записи були вилучені за заявою ОСОБА_4 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2017 року у справі № 619/3963/14-ц.
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. На момент вчинення вказаних незаконних дій щодо (вилучення записів з реєстру), вказане рішення суду від 21,08.2017 року вже було скасовано судом апеляційної інстанцій а тому такі дії вчинялись на підставі не чинного рішення суду.
17.11.2017 року між ОСОБА_4 , та відповідачем ОСОБА_1 без відома та дозволу Банку, були укладені договори купівлі-продажу, зареєстровані в реєстрі за № 1150 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. (1/2 предмету іпотеки) та №2459 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мараєвою Я.В. (1/2 предмету іпотеки).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено правочин щодо відчуження іпотекодавием переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
В підтвердження належності з 17.11.2017р. предмету іпотеки ОСОБА_1 надали Інформаційну довідку № 202186924 від 27.02.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об^єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Укладання Договорів купівлі-продажу від 17.11.2017 року стало можливим у зв`язку із тим, що обтяження Предмета іпотеки, накладені у зв`язку із укладанням договору іпотеки, та заборона були протиправно вилучені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.
Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору (у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до статті 23 ЗУ «Про іпотеки» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Згідно п. 4.1.4. Договору іпотеки, ОСОБА_4 зобов`язалась не відчужувати предмет іпотеки у будь-якій спосіб та не обтяжувати його зобов`язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя.
Отже, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника нерухомого майна.
ОСОБА_1 придбавши у ОСОБА_4 нерухоме майно, що перебуває в іпотеці (договір іпотеки чинний) в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набула всіх прав іпотекодавця та повинна нести всі обов`язки за Договором іпотеки перед Банком.
Просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 р., що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 р., яка складає суму в розмірі 1 256 005,90 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 768 109,48 грн., суми пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., суми пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно заяви підтримує свої позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутність, що суд вважає за можливе, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позов, з якого слідує, що вона позов не визнає, оскільки спірне майно придбала у законний спосіб, коли буи зняті всі обтяження на майно, а також подала клопотання про застосування позовної давності, просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе.
Третя особа- ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе справу розглядати без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08, відповідно до умов якої кредитор зобов`язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми 925300,00 грн. з терміном дії угоди до 03 листопада 2023 року. В подальшому між сторонами до вказаної генеральної кредитної угоди укладено договір про внесення змін № 1 від 25 червня 2010 року, договір про внесення змін № 2 від 09 грудня 2010 року.
Відповідно до кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року ОСОБА_2 прийнято на умовах генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 грошові кошти в розмірі 925 300,00 грн. за процентною ставкою 21,5% річних на строк до 03 листопада 2023 року. В подальшому до вказаного договору сторонами вносилися зміни згідно додаткового договору № 1 від 24 листопада 2008 року, додаткової угоди № 2 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 3 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 5 від 29 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П. зі змінами та доповненнями, зареєстрованим в реєстрі за № 4038. Згідно Договору іпотеки в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було передано нерухоме майно, а саме:приміщення готелю літ. «Б-3», загальною площею 343,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
03.11.2008 року приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Маренич Г.П. у відповідності до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна під №4039, про що внесено відповідний запис.
24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (змінено назву на АТ «КРИСТАЛБАНК») був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру від ступлених Прав Вимоги від 25.05.2017 року.
ПАТ «КРИСТАЛБАНК» від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були передані права за всіма угодами, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитними операціями, зокрема, 25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» був укладений Договір відступлення прав за іпотечними договорами, визначеними в Додатку №1 до нього, посвідчений ПН КМНО Данич О.Ф. за реєстровим № 1497.
Серед інших прав, згаданими вище договорами передано від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «КРИСТАЛБАНК» права кредитора за:
-Кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року зі змінами та доповненнями, укладеним між: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 в рамках Генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03.11.2008 року.
-Договором іпотеки № 07-01-180/1-08 від 03.11.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського міського нотаріального округу Харківської області Маренич Г.П. зі змінами та доповненнями, укладеним зі ОСОБА_4 .
Зокрема, до ПАТ «КРИСТАЛБАНК» було передано право вимоги щодо повернення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року, яка станом на 24.05.2017р. становила 1 556 029,46 гривень.
З 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи КРИСТАЛБАНКу змінено з Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на Акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК».
На теперішній час АТ «КРИСТАЛБАНК» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 , а також по всіх договорах забезпечення, в тому числі і по договору іпотеки, який укладено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зі ОСОБА_4 .
21.08.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області ухвалено рішення у справі № 619/3963/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , третя особа- ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правовідносин припиненими; за зустрічним позовом ОСОБА_2 , до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення правовідносин шляхом розірвання договору.
У задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні заяви задоволено у повному обсязі.
24.10.2017 року Апеляційним судом Харківської області ухвалено рішення у справі за апеляційною скаргою АТ «КРИСТАЛБАНК», яким скасоване рішення суду першої інстанції від 21.08.2017 року та відмовлено у задоволенні первісного та зустрічних позовів.
17.11.2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_1 були укладені договори купівлі-продажу, зареєстровані в реєстрі за № 1150 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. (1/2 предмету іпотеки) та №2459 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мараєвою Я.В. (1/2 предмету іпотеки).
Разом з тим, судові рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року з боржника ОСОБА_2 , якими був би визначений розмір його заборгованості перед Позивачем, відсутні.
Вказаним судовим рішенням було стягнуто заборгованість по декільком кредитним договорам з ОСОБА_5 як з поручителя, а не з боржника ОСОБА_2 , який був залучений до справи як третя особа. Розмір заборгованості в цій справі визначався ймовірно з метою визначити обсяг відповідальності саме поручителя по боргам боржника ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.05.2020 у справі № 161/6253/15-ц, зокрема, зазначила, що згідно зі статтею 546 ЦК України порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобов`язань. Поручитель і майновий поручитель є суб`єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб`єктом такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як порука, а майновий поручитель є суб`єктом іншого виду забезпечення виконання зобов`язання - застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосередного застосування відповідних норм цивільного закону.
«32. Утім, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду не врахував положень частини п`ятої статті 82 ЦПК України (частини п`ятої статті 75 ГПК України) у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, згідно з якими обставини, встановлені стосовно певної особи судовим рішенням в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
33. Крім того, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України, пункту 4 частини третьої статті 2 ГПК України змагальність сторін належить до основних засад (принципів) цивільного та господарського судочинства. Тому судове рішення у справі не може бути використане проти особи, яка не брала участі у цій справі. До того ж протилежний підхід призвів би до порушення статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
35. З огляду на приписи цих процесуальних норм, особа, що не брала участі у справі, у якій встановлені певні обставини щодо неї, які вона не визнає, вправі спростувати ці обставини у загальному порядку. Тобто таке рішення не буде мати преюдиційного значення для особи, яка не брала участі у справі.
36. Отже при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі».
«…як вбачається з наданого розрахунку, ОСОБА_2 до вересня 2013 року за валютним кредитом та до лютого 2014 року за гривневим кредитом погашав заборгованість регулярно (аркуш постанови 5 зворотня сторінка)».
«Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності до умов угоди та кредитних договорів позичальник не виконує, у зв`язку з чим станом на 05 серпня 2015 року у ОСОБА_2 перед банком виникла заборгованість … загальна сума заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року становить 1 256 005,90 грн…
У зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальником ОСОБА_2 за кредитними договорами щодо погашення суми кредитів, нарахованих відсотків та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами та відсотками банком 04 березня 2014 року боржнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_5 направлені вимоги про погашення суми заборгованості, однак вимоги банку про погашення суми заборгованості позичальником та поручителем не задоволені, заборгованість не погашено (аркуш постанови 4 з переходом на зворотню сторінку)».
«У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості (аркуш постанови 1)».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 виклала наступний правовий висновок:
«54. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…
90. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
91. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…»
Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду в постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц:
«…Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за відсотками та підвищеними відсотками в сумі 17 000,86 доларів США, суд першої інстанції правильно виходив із того, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором…»
Як видно з наданих Позивачем доказів, після того, як ОСОБА_2 у вересні 2013 року за валютним кредитом та у лютому 2014 року за гривневим кредитом припинив погашати заборгованість, банк направив йому вимогу про дострокове повернення кредиту від 04.03.2014 року, чим змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року.
Даний строк згідно до вимоги банку настав у квітні 2014 року, оскільки додатковою угодою № 2 від 03.07.2009 року до кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року сторони погодили, що кредитор в ряді випадків вправі пред`явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту, а в п.1.9.9 кредитного договору погодили порядок цього в наступній редакції:
«Якщо Кредитор вирішив скористатись правами,визначеними у цій статті, він повідомляє про це Позичальника шляхом направлення письмового повідомлення.
У випадку, якщо письмове повідомлення Кредитора містить вимогу про дострокове повне або часткове погашення Боргових зобов`язань Позичальника за цим Договором, строк виконання зазначених в такому повідомленні зобов`язань Позичальника вважається таким, що закінчився, на 31 (тридцять перший) календарний день з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення».
Таким чином, оскільки вимога була направлена банком ОСОБА_2 04.03.2014 року, то строк, в який ОСОБА_2 повинен був повністю достроково погасити кредитне зобов`язання за даним договором, настав через 31 день, тобто 04.04.2014 року.
Саме з цього моменту почав спливати строк позовної давності для заявлення вимог банку до боржника та за договорами забезпечення.
Крім того,умовами кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року та численних додаткових угод до нього визначено, що боржник погашає кредитну заборгованість, а саме тіло кредиту та відсотки, шляхом оплати щомісячних платежів за узгодженими графіками погашення кредитної заборгованості.
За ч.5 ст.261 ЦК за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки строк погашення кредиту та сплати процентів визначений правилами, встановленими Позивачем, то вважається, що він довідався про порушення його прав та інтересів Відповідачем одразу з настанням відповідної дати платежу.
Відповідно до правових позицій, викладених у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 р у справі № 6-20цс14 у випадку, якщо поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору, діє наступне правило.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У разі, якщо згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, це означає наступне.
Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Аналогічні позиції було викладено в постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.03.2014 р у справі № 6-20цс14, від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14, від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14 та ряді інших.
Вищенаведена позиція Верховного Суду України узгоджується також з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування позовної давності, викладеною в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12:
«92. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
93. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу)».
Тому щодо щомісячних платежів, визначених графіками погашення кредитної заборгованості, перебіг позовної давності починався окремо щодо кожного щомісячного платежу з моменту, як він підлягав до сплати боржником.
Таким чином, строк позовної давності щодо заборгованості ОСОБА_2 в повному обсязі за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року почав спливати 04.04.2014 року, а у відношенні прострочених на той момент щомісячних платежів відносно кожного окремого платежу.
Тому станом на момент подання позову у даній справі (березень 2020 року) цей строк сплив.
Відповідно до положень п.5.1.8 договору факторингу від 24.05.2017 року фактору відомо, що заборгованість за кредитними договорами прострочена, відомий строк існування простроченої заборгованості, відомо, що Позичальники є або можуть бути неплатоспроможними, а також що Позичальники можуть висувати свої заперечення або зустрічні вимоги, в т.ч. шляхом оскарження в суді розміру заборгованості за Кредитними договорами, дійсності Кредитних договорів/Договорів забезпечення та/або Прав Вимоги, щодо підстав стягнення заборгованості або щодо Прав Вимоги, права на які заявлені Фактором до Позичальників в позасудовому або судовому порядку.
За п.5.1.9 договору факторингу фактор ознайомлений з інформацією про стан претензійно-позовної роботи щодо стягнення заборгованості за Кредитними договорами/Договорами забезпечення, в т.ч. щодо досудової роботи, з інформацією про відомі Клієнту судові справи, пов`язані з Кредитними договорами та заставним майном/Договорами забезпечення (в т.ч. справи про банкрутство), та заявлені у таких справах позовні чи кредиторські вимоги, ознайомлений з поточним станом розгляду і з матеріалами таких судових справ та з ухваленими по них судовими рішеннями.
В той же час за п.3.2.4 договору відступлення прав за іпотечними договорами від 25.05.2017 року на дату укладання Договору Цесіонарій (Позивач по даній справі) гарантує та засвідчує, що йому відомо про те, що іпотекодавці можуть висувати свої заперечення або зустрічні вимоги, в т.ч. шляхом оскарження в суді дійсності Договорів іпотеки та/або прав вимоги, щодо підстав звернення стягнення на майно іпотекодавців за Договорами іпотеки або щодо прав вимоги, права на які заявлені Цесіонарієм до іпотекодавців у позасудовому або судовому порядку. За п.3.2.5 договору Цесіонарій ознайомлений з інформацією про стан претензійно-позовної роботи щодо звернення стягнення на предмети іпотеки за Договорами іпотеки, в т.ч. про стан досудової роботи, з інформацією про відомі Цеденту судові справи, пов`язані з нерухомим майном, що оформлювалось в іпотеку/Договорами забезпечення (в т.ч. справи про банкрутство), та заявлені у таких справах позовні чи кредиторські вимоги, ознайомлений з поточним станом розгляду і з матеріалами таких судових справ та з ухваленими по них судовими рішеннями.
Таким чином, Позивач достеменно знав про усі обставини даної справи та про сплив строків позовної давності щодо звернення до суду із відповідною вимогою.
Постановою апеляційного суду Харківської області від 24.10.2017 року по справі № 619/3963/14-ц, як зазначив сам Позивач, у зверненні стягнення на предмет іпотеки за даним іпотечним договором було відмовлено.
За ст. 256, 257, 258 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За правовим висновком, висловленим Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1674цс17, згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, як у даному випадку, є підставою для відмови в позові.
Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист
Змінивши строк виконання основного зобов`язання, банк був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років від дати, коли банк дізнався про порушення свого права, тобто з 28 лютого 2010 року дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Отже, строк позовної давності сплив.
Це підтверджується і постановою Верховного Суду у справі № 357/9126/17-ц від 10.10.2019р, відповідно до якої позовна давність застосовується до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Верховний Суд визначив, що при достроковому поверненні коштів змінився строк користування кредитом, який був визначений графіком та договором, тому з моменту настання строку на дострокове повернення коштів, у кредитора виникає право звернутись до суду як з вимогою про стягнення боргу, так і з вимогою про звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно, якщо заставодавець (іпотекодавець) не є позичальником:
«Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.
Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.
У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у серпні 2012 року, який розглянутий судом по суті, банк перервав строк позовної давності у спорі з відповідачем щодо погашення останньою спірної кредитної заборгованості, а тому при зверненні у жовтні 2015 року до суду із позовом у цій справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк пропустив строк позовної давності, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги».
Таким чином, є очевидним, що Позивач пропустив строк позовної давності для вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03.11.2008 року, а розмір заборгованості, встановлений іншим судовим рішенням, не має преюдиційної сили для розгляду даної справи.
За ч.3, 4 ст.267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, суд вбачає підстави для відмови у позові.
Керуючись ст. ст. 256, 267 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 10, 11, 141, 259, 200, 263-265, пунктами 8, 9, 15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заявиАкціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_1 , третя особа- ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Учасники справи:

Акціонерне товариство «Кристалбанк», адреса знаходження: м.Київ, Кудрявський узвіз,2, .

ОСОБА_1 , ІК НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІК НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3

Повний текст судового рішення виготовлено 02.10.2020.

Суддя Л. К. Калмикова