Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.,

за участі секретаря судового засідання - Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , що виступає в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою та просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку з даного житлового приміщення, а саме з квартири АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Дану квартиру вона отримала на підставі виданого Ордеру №003404 УГ від 15.12.1978р., рішення №592 від 15.12.1978р., Договору найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад народних депутатів, народних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР укладеного 20.01.2004р., Акту здачі приймання квартири від 20.01.2004 року, технічного паспортна.

На даний час вона є інвалідом 3 групи, безстроково, та отримує мінімальну пенсію по інвалідності, в розмірі 2000 грн. в місяць, щo не є достатнім для сплати всіх комунальних платежів, а тому в неї, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг.

На підставі чого вона вимушена постійно звертатись до свого сина ОСОБА_8 та його жінки, який допомагає їй в усьому, доглядає, піклується про неї, сплачує всі рахунки.

Отримуючи мінімальну пенсію, вона не може оформити субсидію та отримати пільги на комунальні послуги через осіб, які зареєстровані в належному їй житловому приміщені, однак в такому не проживають.

Так позивач зазначає, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни згідно довідки про склад сім`ї виданої ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ» від 03.09.2019р. № 2077: власник квартири - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син - ОСОБА_2 , 1963 р.н.; донька - ОСОБА_3 , 1964 р.н.; внук - ОСОБА_4 , 1982 р.н.; внучка - ОСОБА_5 , 1988 р.н.; правнук - ОСОБА_6 , 2005 р.н.; колишній чоловік ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , 1966р.н.

Однак, без поважних причин та згідно Актів про фактичне місце проживання складених 03.09.2019р. представниками обслуговуючою організацією ТОВ «Наш Добробут» вказані особи не проживають в житловому приміщені, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , зокрема син - ОСОБА_2 , 1963 р.н. не проживає з 1996р.; донька - ОСОБА_3 , 1964 р.н. не проживає з 2009р.; внук - ОСОБА_4 , 1982 р.н. - не проживає з 2010 р.; внучка - ОСОБА_5 , 1988 р.н. не проживає з 2012р.; правнук - ОСОБА_6 , 2005 р.н. (син ОСОБА_5 ) - не проживає з 2012 р.; колишній чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , 1966р.н.- не проживає з 2009 р.

Таким чином відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вони не цікавляться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинила, де саме зазначені вказані особи перебувають та проживають позивачу не відомо.

Позивач вказує, що вказані обставини про не проживання відповідачів можуть підтвердити свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 .

Відтак з позову слідує, що реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі порушує право позивача, як власника цього нерухомого майна на користування та розпорядження належним їй квартирою, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним будинком та зняти їх з реєстрації.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.11. 2019 року було відкрито провадження у справі та визначено порядок розгляду даної справи за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.12. 2019 року справу призначеного до судового розгляду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.12. 2019 року залучено до участі у справі за даним позовом в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Службу у справах дітей Ужгородської міської ради для захисту інтересів неповнолітнього ОСОБА_6 .

Позивач та її представник у судовому засіданні 07.02.2020 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у змісті позовних вимог. В судове засідання призначене на 24.03.2020 рік позивач та її представник не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляду справи у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у дане судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Зокрема інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет, за посиланням на веб-адресу сторінки Ужгородського міськрайонного суду. Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, в якій заперечив проти задоволення позовних вимог. В своїх запереченнях керується положеннями ч. 3 ст. 18 ЗУ "Про охорону дитинства" та ст. 12 ЗУ "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Ордеру №003404 УГ від 15.12.1978р., рішення №592 від 15.12.1978р., Договору найму житлового приміщення в будинках місцевих Рад народних депутатів, народних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР укладеного 20.01.2004р., Акту здачі приймання квартири від 20.01.2004 року, технічного паспортна праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 .

В даній квартирі також значаться зареєстрованими ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,; ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданої ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ» від 03.09.2019р. № 2077 ( а.с. 15)

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , , ОСОБА_6 , в даній квартирі фактично не проживають, що підтверджуються актами ТОВ «Наш-Добробут» від 03.09.2019 р.(а. с. 16-20).

Зі змісту позову та наданих в судовому засіданні пояснень позивачки встановлено, що реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі порушує її право, як власника цього нерухомого майна на користування та розпорядження належним їй квартирою, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним будинком та зняти їх з реєстрації.

За клопотання сторони позивача в судовому засіданні 07.02.2020 року були допитані свідки.

Так допитана в якості свідка ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 ) пояснила, що є сусідкою позивачки ОСОБА_1 і за вказаною нею адресою постійно проживає починаючи з 1988 року. Показала, що до 1996 року з позивачкою ще проживала донька, а до 2012 року - її внучка. Відтак з 2012 року вона проживає одна.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) пояснила, що доводиться позивачці двоюрідною сестрою і відтак знайома з відповідачами, які відповідно є родичами позивачки. Пояснила, що понад 5 років позивачка проживає одна, відповідачі по справі виїхали та не допомагають ОСОБА_1 .

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2ст. 321 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

Верховний суд України у зазначеній постанові роз`яснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на теперішній час спірне нерухоме майно належить позивачці відповідачі є тільки зареєстрованими у такому, однак не проживають у ньому понад один рік та не приймають у часті в його утриманні, відзив на позовну заяву та жодних доказів на спростування наведених позивачем доводів не подали, суд вважає, що позов є обґрунтованим в частині визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Вивчивши вимогу щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, якими передбачено зміст, порядок, захист здійснення права власності та його непорушність, враховуючи вищезназначені обставини, можна погодитись з доводами позивача, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає в реалізації його прав власника спірного жилого приміщення, які підлягають відновленню, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В свою чергу, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою у зв`язку з чим вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не пред`являлося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,18,76,81,258,259,260, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , 2005 р.н. такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1

Представник позивача: адвокат Калинич Оксана Іллівна (адреса місця роботи адвоката: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 51, пов. 3, оф. 9; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗР №21/1858 від 17.01.2019).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо