Справа № 565/759/19
Провадження № 2/565/159/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- представника позивача - ОСОБА_1 ,

- відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. У позовній заяві Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено наступні обставини. 28 грудня 2016 року між Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 березня 2017 року за №59 солдата ОСОБА_2 було призначено на посаду механіка-водія 5 розрахунку 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року за №232, відповідачу було видано речове майно, а саме: кашкет польовий (1 штука - строк недоносу 13 місяців), шапка-феска (1 штука, строк недоносу - 1 місяць), шапка зимова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), костюм літній польовий (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), куртка зимова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), штани зимові (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), сорочка бойова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), фуфайка з к/р (1 штука, строк недоносу - 1 місяць), труси (1 штука, строк недоносу - 1 місяць), білизна натільна (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), білизна тепла (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), шкарпетки літні (1 пара, строк недоносу 1 один місяць), шкарпетки зимові (1 пара, строк недоносу 1 місяць), черевики з високими берцями (1 пара, строк недоносу 13 місяців), куртка костюму утеплювача (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), ремінь брючний (1 штука, строк недоносу 13 місяців). У подальшому, як вказано у позові, відповідач через низьку виконавчу дисципліну, систематичні порушення військової дисципліни та скоєні військові адміністративні правопорушення відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року був звільнений з військової служби в запас відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за п.п.«е» п.1 ч.8 (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків). Свої позовні вимоги Військова частина НОМЕР_1 обгрунтовує тим, що відповідно до р.3 ст.4 абзацу 7 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року за №232, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речого права, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 було звільнено з військової служби в запас відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за п.п.«е» п.1 ч.8 (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків), а також надана вказівка щодо відрахування вартості речового майна в сумі 3501 (три тисячі п`ятсот одна) грн. 97 коп., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння. Позивач вказав, що згідно звіту про здійснення відрахування та виплати Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено відрахування коштів в сумі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 82 коп. з грошового забезпечення відповідача, так як відповідно до р.4 п.25 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків. При цьому Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу відповідача було направлено лист за вих.№1948 від 21 вересня 2018 року з проханням відшкодувати заборговність в сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. та у добровільному порядку перерахувати кошти на розрахунковий рахунок Військової частини НОМЕР_1 за вказаними реквізитами. Однак відповідач не відшкодував вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп., що підтверджується довідкою №1 від 08 листопада 2017 року.

Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Кузнецовського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 , якого відраховано зі штату Кузнецовського міського суду Рівненської області відповідно до наказу в.о.голови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 травня 2019 року №3-к, виданого на підставі Указу Президента України «Про призначення суддів Верховного Суду» №195/2019 від 07 травня 2019 року.
Дану невирішену цивільну справу внаслідок повторного автоматизованого розподілу передано на розгляд судді Кузнецовського міського суду Рівненської області Горегляд О.І.
Відповідно до ч.12 ст.33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
З наведених підстав розгляд справи здійснено спочатку за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду відзив на вказану позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 .
Представник Військової частини НОМЕР_1 Музика Т.А. в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та вказала, що станом на день розгляду справи у суді, майнова шкода вартість виданого речового майна, строк носіння якого з урахуванням зносу не закінчився, в загальній сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп., відповідачем не відшкодована. ОСОБА_1 також зазначила, що після звільнення з військової служби ОСОБА_2 здав інвентарне майно, а за видане йому речове майно, яке було у вжитку і строк експлуатації якого не вийшов, він повинен відшкодувати його вартість із врахуванням зносу. У даному випадку відповідач прослужив 10 місяців і вказане у позовній заяві речове майно на момент звільнення ОСОБА_2 з Військової частини НОМЕР_1 не вийшло в непригодність і не могло бути повернутим у натурі позивачу, оскільки було у використанні відповідача. Це речове майно не підлягає списанню, бо строк його носіння не закінчився. У підтвердження фактів видачі ОСОБА_2 речового майна ОСОБА_1 надала суду атестат №13 з Військової частини НОМЕР_3 і роздавальну відомість №3 від 05 червня 2017 року з Військової частини НОМЕР_1 . Згідно з доводами представника позивача ОСОБА_2 не відреагував на лист Військової частини НОМЕР_1 і до теперішнього часу не відшкодував завдану майнову шкоду.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 , заявлені до нього про відшкодування майнової шкоди вартості виданого речового майна, строк носіння якого з урахуванням зносу не закінчився, в загальній сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. Обставини, викладені у позовній заявіВійськової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не спростував. Відповідач підтвердив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , після звільнення зі служби здав все майно, яке за ним рахувалося і підлягало здачі. Зазначив, що із речового майна у нього залишилися: куртки і берці. Пояснив, що служив 44 доби в зоні АТО біля аеропорту в першій лінії. Там і залишилася його фуфайка.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди є обгрунтованим і підлягає задоволенню.
Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах і встановлених фактичних обставинах.

28 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 (по стройовій частині) №59 від 28 березня 2017 року (читабельна копія якого надана суду представником позивача під час судового розгляду справи 25 листопада 2020 року) солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командувача Всемобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 березня 2017 року №10-РС на посаду механіка-водія 5 розрахунку 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_1 , ВОС «118258Д», який прибув із Військової частини НОМЕР_2 , з 28 березня 2017 року зараховано до списків особового складу, з 29 березня 2017 року на речове, грошове та продовольче забезпечення (обід в їдальні) і визнано його таким, що з 28 березня 2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 605 гривень на місяць, шпк «старший солдат».

Наданий суду представником позивача під час судового розгляду справи 25 листопада 2020 року витяг із наказу командира 148 окремого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 (по особовому складу) №50-РС від 26 жовтня 2017 року свідчить, що відповідно до п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдата ОСОБА_2 , водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення ВОС 118258, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 (по стройовій частині) №220 від 30 жовтня 2017 року старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , механіка-водія 5 розрахунку 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 жовтня 2017 року №50-РС з військової служби в запас відповідно до ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за п.1 пп. «е» ч.8 (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків), з 30 жовтня 2017 року виключено зі списків особового складу частини грошового та речового забезпечення, з 31 жовтня 2017 року з продовольчого забезпечення (обід в їдальні) і направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського ОМВК Рівненської області. Цим наказом підтверджується, що відрахуванню підлягала вартість речового майна в сумі 3501 (три тисячі п`ятсот одна) грн. 97 коп., обчислена пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.

Довідка-розрахунок Військової частини НОМЕР_1 №1 від 08 листопада 2017 року, свідчить, що до утримання зі солдата ОСОБА_2 належало 3501 (три тисячі п`ятсот одна) грн. 97 коп. сукупна вартість предметів речового майна, строк недоносу яких не закінчився, а саме: кашкет польовий (1 штука - строк недоносу 13 місяців), шапка-феска (1 штука, строк недоносу - 1 місяць), шапка зимова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), костюм літній польовий (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), куртка зимова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), штани зимові (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), сорочка бойова (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), фуфайка з к/р (1 штука, строк недоносу - 1 місяць), труси (2 штук, строк недоносу - 1 місяць), білизна натільна (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), білизна тепла (1 комплект, строк недоносу - 1 місяць), шкарпетки літні (6 пар, строк недоносу 1 один місяць), шкарпетки зимові (3 пари, строк недоносу 1 місяць), черевики з високими берцями (2 пари, строк недоносу 13 місяців), куртка костюму утеплювача (1 штука, строк недоносу - 13 місяців), ремінь брючний (1 штука, строк недоносу 13 місяців).

Зі звіту про здійсненні відрахування та виплати №3026/40 від 09 листопада 2017 року, наданого Військовою частиною НОМЕР_1 , видно, що на підставі наказу №220 від 30 жовтня 2017 року з грошового забезпечення ОСОБА_2 за жовтень 2017 року було здійснено відрахування та утримано 20 відсотків у сумі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 82 коп. в рахунок відшкодування вартості речового майна та станом на 09 жовтня 2017 року розмір заборгованості становить 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. Наведені обставини також підтверджуються даними книги обліку грошових стягнень і нарахувань Військової частини НОМЕР_1 .

Атестат №13 військовослужбовця ОСОБА_2 містить дані про видачу відповідачу в грудні 2016 року Військовою частиною НОМЕР_2 наступного речового майна: куртка зимова вітровологозах. (1 штука), штани зимові вітровологозах. (1 штука), костюм польовий літній н/зр (1 комплект), черевики з в/берцями (1 пара), ремінь брючний (1 штука), білизна тепла (1 комплект), білизна натільна (1 комплект), шкарпетки літні (6 пар), шкарпетки трекінгові зимові (3 пари), шапка-феска (підшоломник) (1 штука), труси трикотажні (1 штука).

Роздавальна відомість Військової частини НОМЕР_1 №3 від 05 червня 2017 року підтверджує факт отримання ОСОБА_2 берців типу «В» (1 штука) та шапки (1 штука).

Згідно з поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні, отримання відповідачем іншого речового майна підтверджується відповідними роздавальними відомостями, наявними у Військовій частині НОМЕР_2 .

Із пояснень ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, слідує, що відповідач не заперечує факту отримання ним під час військової служби речового майна, вказаного у довідці-розрахунку Військової частини НОМЕР_1 №1 від 08 листопада 2017 року, в тому числі в грудні 2016 року: кашкета польового (1 штука), сорочки бойової (1 штука), фуфайки з к/р (1 штука), трусів (1 штука) та куртки костюму утеплювача (1 штука), щодо яких представником позивача не надано роздавальних відомостей, а також не спростовує зазначеної вартості предметів речового майна, яка підлягає відшкодуванню.

Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 зверталась до відповідача ОСОБА_2 із письмовою претензією вих.№1948 від 21 вересня 2018 року із проханням у рамках досудового врегулювання спору добровільно сплатити заборгованість в сумі 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. на рахунок Військової частини НОМЕР_1 за недонос речового майна. Вказану письмову претензію ОСОБА_2 отримав особисто 28 вересня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №965.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно з п.4 р.ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України №232 від 29 квітня 2016 року з подальшими змінами, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
У даному випадку судом встановлено, що вартість речового майна, отриманого ОСОБА_2 під час військової служби, обчислена пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння, станом на момент його звільнення з військової служби в запас у сукупному розмірі становила 3501 (три тисячі п`ятсот одна) грн. 97 коп. Із грошового забезпечення відповідача за жовтень 2017 року було здійснено відрахування та утримано 20 відсотків у сумі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 82 коп. в рахунок відшкодування вартості речового майна. Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 . Військовій частині НОМЕР_1 за недонос речового майна, яка підлягає відшкодуванню, становить 3348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. (3501,97 грн. 153,82 грн.).

Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

Отже, з наведених мотивів і підстав, суд вважає, що позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна необхідно задоволити повністю та стягнути з ОСОБА_2 в користь Військової частини НОМЕР_4 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 15 коп. в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ст.22, ч.ч.1, 2 ст.1166, ст.ст.1212-1213 ЦК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26605384)до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) про відшкодування майнової шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Військової частини НОМЕР_4 (три тисячі триста сорок вісім) гривень 15 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 30 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд