Постанова

Іменем України

05 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 727/11406/17

провадження № 61-3412св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 ,

в інтересах якого діє адвокат Дороган Інна Григорівна, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року у складі колегії суддів: Перепелюк І. Б., Литвинюк І. М., Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»

(далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про розподіл майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 21 серпня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу сторонами у справі спільно придбано квартиру

АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 зазначала, що за спільні кошти придбано автомобіль марки BMW 320, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску.

Посилаючись на те, що згоди на поділ майна подружжя не досягнуто, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право спільної часткової власності на Ѕ частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , та визнати за нею право спільної часткової власності на Ѕ частину автомобіля марки BMW320 державний номерний знак НОМЕР_1,2004 року випуску.

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна особистою приватною власністю.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що, починаючи з 2004 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом

у квартирі АДРЕСА_3 . Дане житло набуте ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_2 на підставі договору міни, посвідченого 16 квітня

2010 року.

З вересня 2016 року сторони припинили подружні стосунки та припинили вести спільний побут, у зв`язку з чим ОСОБА_2 проживає у квартирі

АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з дочкою залишились проживати у квартирі АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 також зазначав, що за весь час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах та за час шлюбу, грошові кошти на проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_3 , для придбання квартири АДРЕСА_1 (проведення в ній ремонту, придбання побутової техніки, меблів тощо) позивач отримав від своєї матері ОСОБА_3 в дар на підставі укладених договорів.

У 2010 році сторони здійснили капітальний ремонт квартири АДРЕСА_3 . На придбання товарів для здійснення ремонту та проведення самих ремонтних робіт ОСОБА_2 були витрачені кошти, отриманні від матері ОСОБА_3 . Разом з тим, попри те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу сторін, вона була придбана виключно за особисті кошти матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 ; визнати квартиру

АДРЕСА_4 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначити, що частки подружжя ОСОБА_5 є рівними та становлять по Ѕ частці; визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 .

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, зміну підстав та предмета позову, в якій просив визнати за ним право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 2 704 757 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок компенсації Ѕ частини вартості витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт, на придбання будівельних матеріалів та експлуатації машин і механізмів, які були використані з проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_3 , з урахуванням суми вартості ремонту в кімнаті та половини вартості ремонту санвузла та коридору, у розмірі 25 132,50 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 жовтня

2018 року (у складі судді Семенка О. В.) первісний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач та його представник, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися у судові засідання та не надали доказів поважності неявки.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 жовтня 2018 року скасовано, справу в частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги, що докази про належне повідомлення позивача ОСОБА_1 та її представника про розгляд справи відсутні, що є порушенням норм процесуального права та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат

Дороган І. Г., просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази про належне повідомлення позивача та її представника про розгляд справи, призначений на 04, 05 та 11 жовтня 2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що позивачем ОСОБА_1 та її представником не було надано жодних доказів того, що підтверджували неможливість їх участі у судових засіданнях з поважних причин.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про розподіл майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя. Призначено судове засідання на 27 листопада 2017 року о 10.00 годині.

15 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності на Ѕ частку квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, зміну підстав та предмета позову).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 березня 2018 року об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_2 , продовжено їх спільний розгляд.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 березня 2018 року Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподілу майна подружжя в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 29 березня 2018 року призначено у справі будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 вересня 2018 року поновлено провадження у справі. Призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні на 25 вересня 2018 року о 14.00 год.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 вересня 2018 року призначено справ до судового розгляду на 04 жовтня 2018 року

о 16.30 год.

04 жовтня 2018 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій вона просила відкласти розгляд справи, призначений на 04 та 05 жовтня 2018 року, у зв`язку з перебуванням на лікарняному ОСОБА_1 , яка бажає особисто бути присутньою, однак жодних доказів на підтвердження цього не дала.

10 жовтня 2018 року через канцелярію суду представником

ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано заяву, в якій остання просила відкласти розгляд справи, призначений на 11 жовтня 2018 року, у зв`язку з перебуванням представника в іншому судовому засіданні, а саме в кримінальному процесі.

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці

від 11 жовтня 2018 року оголошено перерву у справі до 17 жовтня 2018 року о 14.00 год.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 жовтня

2018 року первісний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції,

ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 жовтня 2018 року скасовано, справу в частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої справи, яка розглядається Верховним Судом за касаційною скаргою ОСОБА_2 ,

в інтересах якого діє адвокат Дороган І. Г., на постанову Чернівецького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про розподіл майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна особистою приватною власністю, стягнення витрат на поліпшення майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 30 липня

2019 року провадження у вищевказані справі зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями касаційної інстанції.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 4 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, розгляд цивільної справи судом відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням учасників справи.

Статтею 128 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) визначено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Статтею 130 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції) передбачено порядок вручення судових повісток та зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, про належне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позову

ОСОБА_1 без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення апеляційного суду підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, зважаючи на тривалий розгляд справи, кількість проведених процесуальних дій, в тому числі допити свідків, витребування доказів у справі, апеляційний суд обґрунтовано направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 та її представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце судових засідань, призначених на 04, 05 та 11 жовтня 2018 року, проте, не надали належних доказів, які б підвереджували неможливість їх участі у вказаних судових засіданнях з поважних причин, є безпідставним з огляду на наступне.

Про належне повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення позивача ОСОБА_1 та її представника про розгляд справи, призначений

на 04, 05 та 11 жовтня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Постанова суду апеляційної інстанцій є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки апеляційним судом не порушено норми процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дороган Інна Григорівна, залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький І. В. Литвиненко