Єдиний унікальний номер справи 369/246/17
Провадження №22-ц/824/9709/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов мотивував наступним:

В грудні 2007 року ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 200 000 доларів США, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано належну відповідачу земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2008 га.

В грудні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за вказаними вище кредитним та іпотечними договорами ТОВ «Кей-Колект».

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 14 грудня 2016 року має заборгованість у розмірі 205 545,97 доларів США.

Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість переданої в іпотеку земельної ділянки становить 677 340 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку. Після уточнення в лютому 2017 року позовних вимог просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за ціною, що визначена на підставі оцінки предмета іпотеки.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач направив апеляційну скаргу, вказує на неповне дослідження обставин справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу апелянт посилався на те, що письмове повідомлення про відступлення ТОВ «Кей-Колект» права грошової вимоги не отримував. Крім того, незважаючи на те, що відповідач двічі повідомляла банк про зміну адреси проживання, при зверненні до суду позивач зазначив в позові колишню адресу відповідача. Не перевірив цього й суд, внаслідок чого судові виклики направлялися на неналежну адресу відповідача, що позбавило його можливості з`явитися до суду та захищати свої інтереси, в тому числі й шляхом подання заяви про застосування строку позовної давності. На підставі того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, просив рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Позивач направив відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були перевірені та визнані обґрунтованими доводи позивача щодо наявності як несплаченої заборгованості за кредитним договором, так і передбачених законом та укладеним між сторонами договором підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. З наведеними висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду. З представлених до справи доказів вбачається факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитом, забезпечених за допомогою іпотечного майна, на яке й просив звернути стягнення позивач. В той же час, незважаючи на наявність простроченої заборгованості, в даному випадку позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, заявлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Як вбачається з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (№14-59цс18), апеляційний суд має повноваження розглянути на стадії апеляційного провадження заяву про застосування строку позовної давності у випадку, якщо в суді першої інстанції відповідач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з грудня 2009 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Про реєстрацію місця проживання відповідача за такою адресою було відомо суду першої інстанції, який 20.01.2017 року отримав від адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Київській області відомості з цього приводу у відповідь на свій запит (а.с.65). В той же час виклики у судове засідання відповідачу в порушення вимог ст. 128 ЦПК України направлялися за іншою адресою, що не може вважатися належним повідомленням про час та місце розгляду справи. За вірною адресою відповідача було повідомлено лише про судове засідання, призначене на 10.07.2017 року, під час якого суд першої інстанції і ухвалив оскаржуване рішення. При цьому у відповідності до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд постановляє заочне рішення по справі лише у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, чого в даному випадку дотримано не було. Зважаючи на вищевикладену позицію щодо неналежного повідомлення відповідача про інші судові засідання у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для прийняття від відповідача на стадії апеляційного розгляду заяви про сплив строку позовної давності.

Свої позовні вимоги позивач ґрунтував на факті невиконання відповідачем кредитних зобов`язань за кредитним договором №0 від 21 грудня 2007 року (а.с.10). Відповідно до п.6.2. вказаного договору в разі застосування банком права в передбачених випадках заявити вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати плати за його користування, порядок такого дострокового повернення є наступним:

- банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом шляхом направлення відповідної письмової вимоги (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника;

- терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 (тридцять другого) календарного від дати отримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань за договором; б) позичальник не усунув зазначених порушень протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) банку.

Відповідачем до суду були подані два повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» - від 25.05.2020 року та від 08.06.2010 року (а.с.153-154) про наявність заборгованості за кредитом та вимогу погашення цієї заборгованості на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту направлення такої вимоги із зазначенням наслідків непогашення такої заборгованості.

З представленого позивачем до суду розрахунку заборгованості вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом на протязі визначеного банком строку від вищевказаних повідомлень погашена не була.

Враховуючи вищезазначені положення п.6.2. договору після невиконання вимоги банку строк користування кредитом було змінено, а у позичальника виник обов`язок повного погашення кредиту та плати за користування таким кредитом. Саме з цього часу права позичальника були порушені, відтак розпочинає обраховуватися строк позовної давності. В той же час позов було направлено до суду лише 30 грудня 2016 року.

Окремо звертає увагу колегія суддів апеляційного суду й на те, що аналогічну вимогу про повернення кредиту, однак вже від 02.08.2013 року, на адресу боржника направляло й ТОВ «Кей-Колект», якому банк відступив право вимоги до відповідача. Дана вимога також виконана не була, а позов до суду було пред`явлено більш ніж через 3 роки, 1 місяць та 24 дні після направлення такого повідомлення (а.см.161).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що при пред`явленні позову в даній справі позивачем було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. В свою чергу це обумовлює наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення по суті спору.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено 15 240,15 грн. судового збору, який підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2017 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 240 (п`ятнадцять тисяч двісті сорок) грн. 15 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько