ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3375/20 Справа № 207/4138/18 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житловим фондом» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

01 липня 2013 року з вини відповідача ОСОБА_2 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, відбулося залиття належної їй квартири, чим завдало матеріальну шкоду у розмірі 28 095,81 грн. Внаслідок бездіяльності відповідача їй спричинено суттєвих незручностей і вона зазнала моральних страждань.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 28 095,81 грн., моральну шкоду в сумі 27 000,00 грн., та судові витрати у справі.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 28 095, 81 грн., та в порядку відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1 200 грн., витрати сплачені за експертизу у розмірі 2 860 грн., витрати за сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 528,60 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом обстеження від 02 липня 2018 року, складеним працівниками обслуговуючої компанії КП КМР «УКОЖФ», висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно -технічного дослідження від 01 листопада 2018 року, а відповідач, не спростував свою вину у завданні шкоди позивачу, що є підставою для покладення на останнього відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду. За встановлених обставин та врахувавши вимушені зміни у житті позивача через пошкодження майна і необхідність проведення ремонтних робіт, суд стягнув в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, визначивши цю суму із засад розумності і справедливості.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині розміру моральної шкоди, збільшивши її розмір до 27 000 грн., та судових витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 4 700 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував того, що в належній їй квартирі був зроблений коштовний ремонт на проведення якого вона тривалий час збирала кошти, у зв`язку із чим погіршився стан її здоров`я, також вона пережила ряд незручностей та ускладнень в житті. Судом не враховано поведінку відповідача, який взагалі вибрав позицію не визнання самого факту затоплення квартири, з метою уникнення будь-якої відповідальності, тому вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 27 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні акт про обстеження квартири, ні висновок експерта не містить доказів його неправомірних дій у залитті квартири позивача, тобто причини залиття, отже вина у залитті квартири позивача, як і завдана моральна шкода, не доведена.

Вказує на те, що акт про обстеження квартири, в якому зафіксовано причини та наслідки залиття квартини, складений без його участі та не відповідає формі акта про залиття, яка передбачена Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, тому не є належними та допустимим доказом.

Позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того факту, що внаслідок залиття квартири, кухонні меблі потребують ремонту на суму 9 200,00 грн або, що внаслідок залиття кухонні шафи не підлягають ремонту, але їх вартість складала з урахуванням амортизації 9200,00 грн.

Звертає увагу на те, що надані товарні чеки без зазначення в них повної назви підприємства, містять тільки назву одиниці товару, яку придбали, але аж ніяк надання послуги з ремонту мережі водопостачання тим більше в його квартирі. Наданий кошторис ремонту мережі водопостачання, це тільки розмір вартості послуги, але аж ніяк не підтвердження виконаної роботи.

25 березня 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просила залишити його апеляційну скаргу без задоволення, оскільки свою вину він не спростував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, тоді як апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що в нічний час 01 липня 2018 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2016 року (а.с.11-13).

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 891/08-18, складеного судовим експертом Харченко В.В. 10 листопада 2018 року, розмір завданої шкоди складає 16681,00 грн. (а.с. 20-57). Крім того, у зв`язку із придбанням кухонних шаф на суму 9200,00 грн., позивач понесла додаткові витрати (а. с. 70).

Встановивши вищезазначені обставини та керуючись положеннями статей 22, 1166, 1167 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не спростовано факт того, що залиття сталося з його вини та не надано доказів на спростування розміру спричиненої шкоди.

Проте погодитися з висновком суду першої інстанції не можливо, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі і її майну або завдана майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка завдавача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини завдавача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що обставини залиття квартири встановлені актом обстеження квартири від 02 липня 2018 року за № 603.

Однак, з акту обстеження квартири зі слів ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок залиття з вище розміщеної квартири АДРЕСА_3 пошкоджено: санвузол, а саме стеля - пластик залишилися сліди залиття, присутні сліди на стінах, пошкоджено систему «Тепла підлога»; кімната студія; стіни - гіпсокартонові поклеєні шпалери, залишилися сліди залиття, стіни вологі, підлога - лінолеум, волога по всьому периметру, внаслідок чого відбулося розбухання шаф у підлозі (зроблені з ОСБ), стеля - фарбована, сліди залиття між швами плит перекриття. Пошкодженні кухонні меблі, електричний лічильник, відсутня електрика» (а.с.47).

Даний акт складено за участі комісії: техніка КП КМР УКОЖФ Богдан А.Ю. та техніка КП КМР УКОЖФ ОСОБА_3 .

Між тим, вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено необхідність обов`язкової присутності зацікавлених осіб від потерпілої та винної особи.

У порушення цих вимог акт не містить даних щодо повідомлення власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 щодо проведення обстеження та складання акту. В акті не зазначено причин неявки чи відомостей щодо його відмови від участі у проведенні обстеження або відмови від підпису, якщо таке мало місце.

В даному акті не зафіксовано причини та наслідки залиття, причиною залиття зазначено квартиру АДРЕСА_3 лише зі слів ОСОБА_1 , тоді як висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття також відсутній.

Отже, вважати акт від 02 липня 2018 року доказом щодо обставин залиття квартири не можна.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_1 доведено наявність шкоди та її розмір не можна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів, є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 та 2 статті 141 передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 5 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 114,40 грн. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, за правилами статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житловим фондом» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 114,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида