Справа № 760/9635/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

22.04.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження дитини.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 19.03.2016 року між сторонами було укладено шлюб.

Зазначає, що у відповідачки, з якою він став проживати разом із січня 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3. Відповідачка записала її як ОСОБА_3, а батьком дитини - ОСОБА_4.

Проте, відповідачка сказала позивачу, що це його дитина, і він записав дитину на своє ім'я. 19.03.2016 року було внесено зміни до відомостей актового запису.

У 2017 року відповідачка пішла до біологічного батька дитини, з яким на даний час живе.

12.04.2019 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб розірвано.

Вважає, що відповідачка одружилася з ним для того, щоб отримувати від нього кошти на дитину.

Однак оскільки донька відповідачки була зачата до укладення шлюбу, а саме за 2 роки, у нього виникає сумнів щодо батьківства та кровного споріднення між ним та дитиною.

У зв'язку з цим просить виключити відомості про нього як батька ОСОБА_3 з актового запису № 395 в Книзі реєстрації народження 04.07.2017 року про її народження, також просить призначити у справі судово-медичну експертизу.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Позивач у судових засіданнях посилався на те, що на момент укладення шлюбу не усвідомлював, що не є батьком дитини, бо він не знав, що відповідачка була вагітна, коли прийшла до нього жити, ознак вагітності не помітив. Був впевнений, що ОСОБА_3 його донька, оскільки дуже хотів дитину.

У судовому засіданні відповідачка та її представник визнали ту обставину, що позивач не є біологічним батьком дитини, однак заперечували проти заявленого позову та просили відмовити в його задоволенні, оскільки сторони стали разом проживати з квітня 2014 року, коли відповідач була на 7 місяці вагітності, та позивач знав, що не є біологічним батьком дитини.

В подальшому в лютому 2017 року відповідачка була змушена віддати дитину в соціальний заклад. Для її повернення за пропозицією позивача в березні 2017 року вони одружились та позивач визнав себе батьком дитини, що дало змогу знов забрати дитину в сім'ю. Проживали однією сім'єю до травня 2017 року.

За клопотанням учасників справи у судовому засіданні, призначеному на 10.09.2020 року, були допитані свідки сторін. За згодою ОСОБА_1 його також було допитано у якості свідка.

Так, позивач зазначив, що вони з відповідачкою почали жити приблизно з грудня 2013 року, але точно він не може згадати, пам'ятає лише, що це була зима. Ознак вагітності він не бачив.

Зазначив, що дуже хотів дитину, а коли дізнався, що відповідачка здала дитину до дитячого будинку, він запропонував їй одружитися і записати його батьком дитини.

Свідок сторони позивача - ОСОБА_5, мати позивача, зазначила, що сторони почали жити у січні 2014 року, а розійшлися в травні 2017 року. Про вагітність відповідачки їй відомо не було, відповідачка їй нічого про це не казала.

ОСОБА_6 також повідомив, що сторони почали жити разом взимку, орієнтовно в січні, декілька років тому, точно не пам'ятає. Чи була відповідачка вагітна на той час, йому не було відомо.

Свідки сторони відповідача пояснили наступне.

Так, ОСОБА_7 зазначив, що не пам'ятає, коли відповідачка переїхала до позивача, приблизно навесні 2014 року. Те, що остання була вагітна, не знав та візуально не бачив, про цю обставину йому повідомила його дружина, а через деякий час і сам помітив. Хто був батьком дитини, не з'ясовував, сприймав сторони як сім'ю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що разом з відповідачкою перебувала в пологовому будинку у зв'язку з народженням ними дітей. До того часу вони знайомі не були. Їй від відповідачки було відомо, що позивач не є батьком її дитини, а удочерив її. Сторони разом стали проживати в 2015-2016 році, коли саме, точно не знає.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з даними витягу № 7 від 11.03.2020 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 13-15) при народженні відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини були внесені наступні відомості про дитину: ОСОБА_3. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України батьком дитини було записано ОСОБА_4.

16.02.2016 року відповідачка у зв'язку із складним становищем відмовилась від своєї дитини - ОСОБА_3, передала її під опікування Службі у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради та 17.02.2016 року надала згоду на її удочеріння.

Однак після реєстрації 19.03.2016 року шлюбу сторонами та визнання 19.03.2016 року позивачем свого батьківства сторонам як батькам повернули дитину - ОСОБА_3 та 10.03.2016 року відповідачка відкликала свою заяву про згоду на удочеріння її доньки.

Так, 19.03.2016 року були внесені зміни до відомостей актового запису № 395 від 04.07.2014 року про народження дитину: ОСОБА_3, а саме внесено відомості про визнання батьківства за заявою матері та батька дитини.

Отже, прізвище дитини «ОСОБА_3» змінено на «ОСОБА_3», по батькові «ОСОБА_3» змінено на «ОСОБА_3», відомості про батька «ОСОБА_4» змінено на «ОСОБА_1».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

В матеріалах справи міститься клопотання сторони позивача про призначення судово-медичної експертизи.

Разом з тим, у судовому засідання 28.07.2020 року сторона відповідача заперечувала щодо призначення експертизи, так як визнала, що Миколаєвський Р.В. не є біологічним батьком дитини та знав про це. У зв'язку з цим питання про призначення експертизи стороною позивача було знято.

Згідно з ч. 5 ст. 136 Сімейного Кодексу України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З наданих пояснень сторін та свідків вбачається, що в період, коли сторони почали жити разом - січень 2014 року, відповідачка вже була вагітна, оскільки дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 19.03.2016 року про визнання батьківства ОСОБА_3., яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_9

Таким чином, позивач визнав себе батьком дворічної дитини і ставився до неї як до своєї доньки до моменту звернення 26.02.2020 року відповідачки, шлюб з якою рішенням Солом'янського районного суду м. Києва 12.04.2019 року було розірвано, до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача.

При цьому позивач не надав достовірних та беззаперечних доказів того, що в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що він не є її біологічним батьком.

З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку, що позивачу було відомо в момент подання заяви про визнання батьківства, оформлення всіх необхідних документів та внесення змін до актового запису, що ОСОБА_3 не є його біологічною донькою. Наслідки таких дій як свідома людина він мав усвідомлювати.

Суд критично ставиться до тверджень позивача та його представника, виходячи як з відсутності їх об'єктивного підтвердження, так і з відсутності в них будь-якої логіки, враховуючи звичайну тривалість вагітності, необхідну для народження дитини, яка триває приблизно 40 тижнів та є загальновідомою. При цьому обставин можливого народження дитини настільки раніше звичайного терміну вагітності, щоб позивач не міг зрозуміти строк настання вагітності, вони не навели.

Тому, не зважаючи на доведений факт відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 136 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Суддя: