РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20868/19

пр. № 2/759/1809/20

12 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянув цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив

?стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму в якості страхового відшкодування 3 885,00 грн.

?стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК.5473801, яким було забезпечено автомобіль «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_1 .

30.10.2017 року у м. Києві на Вокзальній площі, 1 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Skoda Rapid№ р.н. НОМЕР_2 , що належить Підприємству з іноземними інвестиціями «Віп-Рент» під керуванням ОСОБА_3 та забезпеченого автомобіля «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхової компанії Підприємства з іноземними інвестиціями «Віп-Рент» - приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в розмірі 3 885,0 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.01.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву не подавав, будь-яких заяв до суду не подавала, а тому на підставі статей 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17.02.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування (поліс) №АК 5-01, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацію наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Chevrolet Laceti» р.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2017 року, 30.10.2017 року о 06 год. 00 хв. В м. Києві по пл. Вокзальна, 1, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Laceti» р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Rapid» р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 (триста сорок) гривень в дохід держави.

31.10.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 19.03.2017 року зафіксовані пошкодження транспортного засобу «Skoda Rapid» р.з. НОМЕР_2 .

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Skoda Rapid» р.з. НОМЕР_2 . Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу склала 3885,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №БН-0000256 з надання послуг по ремонту автомобіля від 27.03.2017.

Відповідно до страхового акту № СТОКА-4725 від 02.04.2017 року вищезазначена дорожньо-транспортна пригоди була визнана страховим випадком та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 3885,00 грн.

Як вбачається з копії платіжного доручення № 5933 від 25.07.2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування на ремонт транспортного засобу у розмірі 3885,00 грн. ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зверталось до відповідача з письмовою вимогою про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 3885,00 грн. від 04.02.2019 року за № 1148165.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Аналогічний обов`язок страховика встановлений також статтею 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту а) пункту 38.1.1. частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини, що стали підставою для звернення з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу за страховим випадком, що стався 30.10.2017 року з його вини, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відтак, сплачене позивачем на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, IBAN UA НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 3885,00 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 921, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р. Марко