ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №520/175/14-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/5214/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М.,Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Салтан Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги на дії державного виконавця

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва А.Т.О. (далі - Перший Київський ВДВС ГТУЮ в Одеській області), заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року по справі №520/175/14 з нього та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

Вказував, що судове рішення по цій справі набрало чинності 25 грудня 2015 року й відповідно право на пред`явлення його до виконання закінчилось 25 грудня 2018 року.

Зазначав, що 11 червня 2018 року судом першої інстанції був виданий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання ОСОБА_2 , який не є представником банка або стягувачем, а тому постанова державного виконавця Алієва А.Т.О про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2019 року була скасована постановою керівника органу примусового виконання.

01 серпня 2019 року державнй виконавць Алієв А.Т.О. повторно відкрив виконавче провадження №59685598 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 , яка не набрала законної сили.

Посилаючись на те, що:

-ухвала Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року не набрала законної сили;

-виконавчий лист до органу примусового виконання подано ОСОБА_2 з пропущенням строку його пред`явлення до виконання;

- ОСОБА_2 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

ОСОБА_1 просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Алієва А.Т.О. від 01 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження та закрити дане провадження (т.1а.с.1-3).

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року у скарзі ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 , вказане судове рішення набрало законної сили, його копія з відміткою про набрання законної сили міститься у виконавчому провадженні (т.1а.с.136-137).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 26 грудня 2019 року скасувати та задовольнити його скаргу в повному обсязі (т.1а.с.158-162).

Апеляційна скарга містить доводи, які тотожні доводам скарги на дії державного виконавця. Крім того, в ній зазначено, що суд не спростував всі доводи, викладені у скарзі на дії державного виконавця (т.1а.с.158-162).

Правом відзиву учасники судового процесу не скористались.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

11 червня 2018 року Київським районним судом м.Одеси видані виконавчі листи про стягнення з відповідачів заборгованость за кредитним договором, в якому зазначено, що він може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років (т.1 а.с.13).

Згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24 липня 2018 року та договором відступлення прав вимоги від 24 липня 2018 року AT «Райффайзен Банк Аваль» відступив ПАТ «Оксі Банк» право вимоги за кредитним договором №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року, укладеним з ОСОБА_1 (т.1 а.с.61-62).

24 липня 2018 року ПАТ «Оксі Банк» відступив право вимоги за договором іпотеки за зазначеним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», відповідно до договору про відступлення права вимоги (т.1 а.с.59-60).

26 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №26-07/18/1, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0014/82/62326 відступлена ОСОБА_2 (т.1а.с.48-52).

Згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора від 27 вересня 2018 року ОСОБА_2 задовольнив свою вимогу про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, ставши власником майна боржників ОСОБА_1 - квартирою АДРЕСА_1 (т.1а.с.11-12).

22 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву до Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про примусове виконання виконавчого листа від 11 червня 2018 року (т.1а.с.43).

Постановою державного виконавця Алієва А.Т.О. від 15 січня 2019 року відкрито виконавче провадження за вказаною заявою, а також винесена постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 (т.1а.с.78,82).

Постановою в.о начальника Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Кочмара В.В. від 13 березня 2019 року скасовано постанови державного виконавця Алієва А.Т.: про відкриття виконавчого провадження від15 січня 2019 року; про арешт майна боржника від 15 січня 2019 року та зобов`язано його негайно вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (т.1а.с.89-90).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 (т.2а.с.7-10).

01 липня 2019 року ОСОБА_1 оскаржив вказану ухвалу безпосередньо до апеляційного суду, проте не довів про це до 01 серпня 2019 року Перший Київський ВДВС ГТУЮ в Одеській області (т.1а.с.7).

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

31 липня 2019 року стягувачем ОСОБА_2 повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції 11 червня 2018 року, до якої, крім виконавчого листа, додано копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 та з відміткою, що судове рішення набрало законної сили (т.1 а.с.98-105).

01 серпня 2019 року державним виконавцем Алієвим А.Т.О. повторно відкрито виконавче провадження №59685598, де стягувачем зазначено ОСОБА_2 (т.1 а.с.107-108).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Відповідно до ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваної постанови) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;3) боржника визнано банкрутом;4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;5) юридичну особу - боржника припинено;6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 оспорив дії державного виконавця щодо ухвалення ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн. на підставі виконавчого листа №520/175/14 -ц, виданого Київським районним судом м.Одеси 11 червня 2018 року з тих підстав, що виконавчий лист до органу примусового виконання подано ОСОБА_2 з пропущенням строку його пред`явлення до виконання; що ухвала Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року про заміну кредитора не набрала законної сили; ОСОБА_2 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця була прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, виходячи з такого.

Щодо доводів про те, що виконавчий лист до органу примусового виконання подано з пропущенням строку його пред`явлення до виконання

Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За ч.1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Так, за п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № №014/0014/82/62326 від 07 серпня 2006 року у розмірі 469 440,37 доларів США, що еквівалентно 3 752 236,87 грн.

За змістом ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, встановлені для виконання судових рішень, рахуються з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

У даній справі рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2015 року за дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, і виходячи з положень цього Закону строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік.

Проте, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, за яким строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлюється три роки.

При цьому на момент набрання чинності цим Законом строк пред`явлення виконавчого листа за рішенням суду щодо боржника ОСОБА_1 не сплинув.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 був виданий 11 червня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (т.2 а.с.5-6).

Тому, як виконавчі листи видані до набрання чинності цим Законом, так і виконавчі листи видані після набрання ним чинності, підлягають пред`явленню до виконання протягом трьох років.

Таким чином, на вказані правовідносини поширюється трирічний строк на пред`явлення виконавчих листів до виконання, які може бути пред`явлено до примусового виконання, тобто до 25 грудня 2018 року.

Законодавством не передбачено видача нового виконавчого листа із зазначенням стягувача відповідно до ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист видається із зазначенням сторін, вказаних у самому судовому рішенні (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 712/14175/16-ц ).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0014/82/62326, відступлена ОСОБА_2 (т.1а.с.48-52).

22 грудня 2018 року ОСОБА_2 в межах трирічного строку вперше подав заяву до державного виконавця Алієва А.Т.О. про примусове виконання виконавчого листа від 11 червня 2018 року, за яким було відкрито виконавче провадження 15 січня 2019 року, яке постановою в.о начальника Першого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Кочмаром В.В. від 13 березня 2019 року скасовано.

Вказане рішення мотивовано тим, що відкриття виконавчого провадження здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: визначено стягувачом фізичну особу, яка на момент подачі заяви про відкриття виконавчого провадження не володіла процесуальним статусом стягувача згідно виконавчого листа, та повинна була спочатку звернутись до суду з заявою про зміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з набуттям статусу кредитора згідно договору про відступлення прав вимоги №26-07/18/1 від 26 липня 2018 року (т.1 а.с.89-90).

Згідно п.1 ч.4ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З аналізу цих статей вбачається, що повернення виконавчого документа стягувачові не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах трирічного строку, який після переривання встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу, тобто з 14 березня 2019 року.

Таким чином, 31 липня 2019 року стягувачем ОСОБА_2 повторно подано заяву про примусове виконання виконавчого листа, виданого судом першої інстанції 11 червня 2018 року в межах строку пред`явлення до виконання.

Щодо доводів про те, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 13 червня 2019 року про заміну кредитора не набрала законної сили.

Як зазначалось вище, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з AT «Райффайзен Банк Аваль» на ОСОБА_2 .

Із витребуваного судом першої інстанції копії виконавчого провадження видно, що державний виконавець Алієв А.Т.О., крім інших документів заявника ОСОБА_2 , поданих ним до органу примусового виконання 31 липня 2019 року, отримав копію ухвали Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року з відміткою, скріпленою печаткою суду, про те, що зазначене судове рішення набрало законної сили 13 червня 2019 року (а.с.98-99,102-105).

Відповідно до ч.1ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Оскільки державний виконавець Алієв А.Т.О. отримав завірену належним чином копію судового рішення про те, що воно набрало законної сили, у нього були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що ухвала не є чинною.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_2 задовольнив свою вимогу позасудовим врегулюванням шляхом зверненням стягнення на предмет іпотеки.

У наведеній вище ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» наведені вичерпні підстави, за наявності яких державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу без відкриття виконавчого провадження.

Оскільки чинне законодавство на стадії відкриття виконавчого провадження у справі не зобов`язує державного виконавця перевіряти вирішення питання стягувача щодо задоволення ним вимог у позасудовий спосіб доводи скарги в зазначеній частині також є безпідставними.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у скарзі, але залишив поза увагою всі доводи скарги, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Апеляційний суд також звертає увагу заявника, що він не позбавлений права звернутись до державного виконавця із заявою про закриття виконавчого провадження, зокрема, з тих підстав, що постановою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: