ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 638/19617/15-ц

Провадження № 22-ц/818/2873/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: ОСОБА_2 , Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, правонаступником якого є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах міста Харків Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, правонаступником якого є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах міста Харків Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про стягнення заборгованості зі сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, який неодноразово уточнювала.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.07.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився син ОСОБА_3 08.12.2006 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Відповідач ухилявся від своїх батьківських обов`язків стосовно утримання дитини, це питання було вирішено у судовому порядку. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 року була затверджена мирова угода, згідно якої відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 21.03.2006 року й до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.10.2014, яке набрало законної сили 09.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. 12.02.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі №2-3151/2006, який 14.02.2015 року нею було пред`явлено до Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ Мінькової В.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3451/2006 від 12.02.2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання сина у твердій грошовій формі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2006 року.

Проте, незважаючи на наявність виконавчого провадження, відповідач до цього часу продовжує свідомо ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини, про що свідчить лист Жовтневого ВДВС ХМУЮ, витяг з кримінального провадження №00001821.

Посилаючись на вказані обставини, просила: стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментах у розмірі 203878 грн. 48 коп.; зобов`язати державного виконавця Мінькову В.В. Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ привести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у відповідність до вимог чинного законодавства України , з урахуванням індексації та пені.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індексацію заборгованості аліментів, яка утворилась за період з 01.03.2015 по 01.12.2015, у сумі 241 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 487, 20 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідно до наданого Жовтневим ВДВС ХМУЮ розрахунку заборгованості по аліментам від 01.04.2016 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 відсутня, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача була заборгованість по аліментам за період з березня 2015 по листопад 2015 по 500 грн за кожен місяць у загальній сумі 4 500 грн, яка погашена у грудні 2015 року, отже індексації підлягає заборгованість за березень - листопад 2015 рік. Що стосується заборгованості за період січень - лютий 2016, але індекс інфляції не вираховується, виходячи з того, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка, а відповідно до таблиці інфляції у січні 2016 становила 100,9%, у лютому 2016 - 99,6%.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі та стягнути на її користь заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку станом на 19.11.2019 року становила 1 488 208 грн. 85 коп.; зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України привести розрахунок заборгованості по аліментах, яку повинен сплатити ОСОБА_2 на її користь, у відповідність до вимог чинного законодавства України, зокрема з урахуванням індексації, як то передбачено вимогами ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України та пені, нарахованої згідно до ч.І ст. 196 Сімейного кодексу України, а також в подальшому визначати розмір наступних періодичних платежів, що підлягають стягненню кожного місяця у строгій відповідності до вимого чинного законодавства України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що були викладені нею у позовній заяві. Зокрема зазначає, що ухвалою ВССУ з розгляду цивільний та кримінальних справ від 11.10.2017 року судом вказано обов`язковість проведення індексації розміру аліментів відповідача ОСОБА_2 , встановленого ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова 24.05.2006 року. Крім того, на виконання вимог ч.1 ст. 196 СК України, на заборгованість по аліментам мала б бути нарахована неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Проте за весь час розгляду справи державним виконавцем вказаний розрахунок наданий не був. Також вказала, що з розрахунком, який було здійснено судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення категорично не погоджується.

Правом на надання відзиву відповідачі не скористались.

18.06.2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та проти нього не заперечував.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.07.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного виконавця Жовтневого ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2006 (т. 1 а.с.5).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення шлюбно-сімейних стосунків дитина залишилась проживати разом з ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.05.2006 затверджена мирова угода, згідно якої ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 21.03.2006 та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.4).

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-3451/2006 року від 12.02.2015 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання сина у твердій грошовій формі у розмірі 500, 00 грн щомісячно, починаючи з 21.03.2006. З зазначеної Постанови вбачається, що виконавчий лист, виданий судом 12.02.2015 (т.1 а.с.13).

Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ , заборгованість по аліментам станом на 01.03.2015 року становить 18232 грн 14 коп. (т. 1 а. с. 50).

Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ , заборгованість по аліментам станом на 01.09.2015 року становить 21232 грн 14 коп. (т. 1 а. с. 51).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів, яка відповідно до останньої редакції позовної заяви становить 203878,48 грн. та розрахована позивачем з урахуванням індексації та пені за період з листопада 2012 по вересень 2016 року включно (т.1 а.с.153-154).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2016 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02 2016 про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам скасовано; позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам за період з 16.02.2012 по 01.03.2015 в сумі 18232 грн14 коп, яка визначена державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ на підставі виконавчого листа №2-3151/2006, виданого 12.02.2015 Дзержинським районним судом м. Харкова (т.1 а.с.108-111).

Рішенням суду апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з тих підстав, що заборгованість виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Беручи до уваги те, що відповідача було звільнено від сплати заборгованості по аліментам в сумі 18232 грн14 коп, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення за період з листопада 2012 по 01.03.2015 року відсутні.

З розрахунку заборгованості по аліментам, який складено 01.04.2016 Жовтневим ВДВС ХМУЮ в Х/о вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 становить 0 грн (т. 1 а.с. 107).

В той же час, із розрахунку заборгованості який складено 26.12.2017 Жовтневим ВДВС ХМУЮ в Харківській області вбачається, що хоча на час складення розрахунку заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів відсутня, проте має місце прострочення виконання зобов`язання з і сплати аліментів, а саме: аліменти за 5 місяців 2015 року за період з березня по липень було сплачено відповідачем у грудні 2015 року, а за 4 місяці 2015 року з серпня по листопад 2015 року у лютому 2016 року. ( (т. 2 а.с. 51-52).

Відповідальністьза прострочення сплати аліментів передбачена ст.196 СК України, відповідно до якої ( в редакції, чинній на час прострочення сплати аліментів) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів за період з березня по листопад 2015 року відповідачем не надано.

Розрахунок пені, наданий ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає з наступних підстав.

У постанові по справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі N 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі N 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі N 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі N 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Пеня: за березень 500 х 258 (днів) х1% = 1290 грн.

квітень 500 х 228 (днів) х 1% = 1140 грн.

травень 500 х 197 (днів) х 1% = 985 грн.

червень 500 х 167 (днів) х 1% = 835 грн.

липень 500 х 136 (днів) х 1% = 680 грн.

серпень 500 х 281 (день) х 1% = 1405 грн.

вересень 500 х 251 (день) х1% = 1255 грн.

жовтень 500 х 220 (днів) х1% = 1100 грн.

листопад 500 х 190 (днів) х1% = 950 грн.,

а всього 9640 грн.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 9640 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час подання ОСОБА_1 останніх уточнень до позовної заяви обчислення суми індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі здійснюється державним виконавцем.

Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів (п.7 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»).

Оскільки із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що індексація аліментів при складанні розрахунку заборгованості державним виконавцем не проводилась, вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця Жовтневого ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області, правонаступником якого є Міжрайонний відділ ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного межрегіонального управління МЮУ, зробити розрахунок заборгованості з урахуванням індексації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими, що призвело до ухвалення помилкового рішення у справі.

Що стосується вимог апеляційної скарги про стягнення заборгованості станом на 19.11.2019 року та покладення на державного виконавця обов`язку визначати розмір наступних періодичних платежів у відповідності до вимог чинного законодавства України, вказані вимоги не були предметом позову та судового розгляду в суді першої інстанції, рішення з цих обставин не ухвалювалось, а тому вони не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 пені за несвоєчасну сплату аліментів та покладення на орган державної виконавчої служби обов`язку провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідно до вимог закону- частковому задоволенню з підстав, наведених вище.

Суд першої інстанції помилково стягнув індексацію в сумі 241 грн., оскільки позивач не ставила питання про стягнення індексації. Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просила зобов`язати державного виконавця Мінькову В.В. Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ привести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у відповідність до вимог чинного законодавства України, з урахуванням індексації та пені.

Отже, рішення суду в цій частині ухвалене поза межами заявлених позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 81, 141, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області , правонаступником якого є Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах міста Харків Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про стягнення заборгованості зі сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у сумі 9640 (дев`ять тисяч шістсот сорок) гривень.

Зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах міста Харків Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) привести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у відповідність до вимог чинного законодавства України , з урахуванням індексації.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю.Тичкова

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.