Справа № 933/695/20
Провадження № 2/933/164/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

представника позивача - Василевич С.О.

секретаря судового засідання - Камак О.О.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2020 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду з позовом до Олександрівської селищної ради, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування. Цього ж дня відкрито провадження по справі.

В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі з житлового будинку (з надвірними побудовами та господарськими спорудами), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач по справі, є онуком спадкодавця, та після смерті спадкодавця своєчасно та в належний спосіб звернувся до приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , в порядку передбаченому 1269 ЦК України. За результатами розгляду заяви та інших документів нотаріусом були видані позивачу відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :00:000:0153, розміром 0,0759 га, яка надана для обслуговування житлового будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У видачі ж свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння позивачу було відмовлено з причин того, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, в зв`язку з чим неможливо встановити належність спірної будівлі спадкодавцю на день його смерті.

Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача у підготовче судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Олександрівської селищної ради, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.33).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 є онуком померлого ОСОБА_3 (а.с.8-10).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу АДРЕСА_1 , інвентарна справа № 02/2355, будинок побудований у 1965 році, господарські споруди побудовані до 1991 року (а.с.11-19).

Відповідно до книги погосподарського обліку с. Староварварівка, власником спірного домогосподарства до 2019 року значиться ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Відповідно до довідки КП "Олександрівське БТІ" № 294 від 13.08.2020 року, при обстеженні житлового будинку АДРЕСА_1 , самовільних будівель та споруд не виявлено, технічні показники житлового будинку не змінилися. Інвентаризаційна вартість станом на 14.07.2020 року становить 80063 грн. (а.с.21).

29.01.2020 позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на земельну ділянку, кадастровий номер :00:000:0153, розміром 0,0759 га, яка надана для обслуговування житлового будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22-24).

Приватним нотаріусом Левочка М.М., 29.01.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння з причин відсутності у позивача правовстановлюючих документів (а.с.25).

Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визнання права власності за законом в порядку спадкування.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст.1225 ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст.1278 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні позовних вимог суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинка.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до вимог зазначених в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до

врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Розглянувши вимоги позивача про визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, спадковий будинок був побудований у 1965 році та розташований на земельній ділянці, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, яку спадкоємець успадкував відповідно до вимог законодавства. Житловий будинок має задовільний стан і є придатним для проживання.

На підставі зазначеного, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269, 1278 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію»,та керуючись ст. ст. 2, 13, 77, 81, 128, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну вимогу представника позивача ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Олександрівської селищної ради про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Староварварівка, Олександрівського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 12 жовтня 2020 року.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Олександрівська селищна рада, місцезнаходження: смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральна 15а, .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.