Справа № 148/1571/20
Провадження №2-о/148/77/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, за участю: заявника - ОСОБА_1 , заінтересованої особи - ОСОБА_2 , свідка - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 04.02.2001 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Даний шлюб розірваний рішенням суду від 06.08.2015. У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу подружжя проживали у належному заявнику будинку по АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 без реєстрації місця проживання так і залишився проживати з позивачем з дітьми, мотивуючи це тим, що йому нікуди йти.

Під час шлюбу та після його розірвання життя з ОСОБА_2 було нестерпним. Він зловживав та зловживає спиртними напоями, влаштовував та влаштовує скандали, ображає заявника та дітей, висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє бійки, вигонить з будинку, виламує двері.

Внаслідок зазначених незаконних дій ОСОБА_2 , заявник неодноразово викликала поліцію. Однак ОСОБА_2 , не дивлячись на це, продовжує зловживати спиртними напорями, ображити заявника, не дає спати. Постійно викликати поліцію заявник соромиться.

Заявник вважає себе особою, що зазнає домашнього насильства, і єдиним способом захисту своїх прав вважає звернення до суду з заявою про застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Просить суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 строком на шість місяців, шляхом заборони йому перебувати у місці спільного проживання з заявником ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; обмежити спілкування з заявником та дітьми, заборонити наближатися на визначену відстань до їх місця проживання (перебування), навчання, роботи, переслідувати їх, та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини. Суду пояснила, що ОСОБА_2 - це її колишній чоловік, але вони проживають разом у маленькому будинку. Він постійно її та дітей ображає, кожного дня вживає спиртні напої, поводить себе агресивно. Коли саме вона зверталась до поліції не пам`ятає. Пам`ятає, що зверталася 14.10.2019 бо він її побив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Суду пояснив, що заявник говорить неправду. Щодо того, що сталося 14.10.2019, то в цей день заявник була в стані сильного алкогольного сп`яніння і її забрала поліція. Зазначив, що він з усього того що зазначила заявник, вчиняє тільки сварки. Він має інше місце реєстрації - у будинку своїх батьків. У 2019 році він писав пояснення у поліції щодо сімейних сварок.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заявник є її односельчанкою. З її (свідка) онуками дружить син заявника ОСОБА_4 , останній розповідав, що його батько б`є матір та його. Вона особисто не бачила, щоб ОСОБА_2 вчиняв насильство в сім`ї, але знає, що неодноразово викликали поліцію.

Заслухавши заявника, заінтересовану особу, свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 26.02.2016 Тульчинським РС УДМС (а.с. 3-4), місце реєстрації заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 11.07.2008 (а.с. 9), заявнику ОСОБА_7 належить на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.08.2015 (а.с. 5), шлюб між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до копії свідоцтв про народження (а.с. 11-12) заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії повідомлення Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 28.07.2020 (а.с. 13), заявник ОСОБА_1 з приводу дій ОСОБА_2 16.01.2016, 15.03.2016, 15.06.2016, 16.11.2017, 14.10.2019, 15.10.2019 зверталася до поліції.

За результатами розгляду даних звернень у вчинених ОСОБА_2 в діях вбачалися ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2, 173-2 ч. 2 КУпАП (а.с. 14, 15, 16, 17, 18, 19).

Також, заявник надала копії своїх пояснень, які вона надавала поліції у 2017 році та у 2019 році (а.с. 20-21).

Відповідно до повідомлення Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 25.09.2020 (а.с. 31), адресованого сину заявника - ОСОБА_4 , у діях батька останнього - ОСОБА_2 відсутні ознаки адміністративного правопорушення.

Заявником на підтвердження викладених у заяві про видачу обмежувального припису обставин, надано диск з відеозаписами (а.с. 12а). Разом з тим, суд не вважає даний диск належним доказом, оскільки на відео, що на ньому містяться, не відображено, що саме ОСОБА_2 вчиняв насильство в сім`ї, також останній даний факт в судовому засіданні не підтвердив.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовдно кривдника має, зоокрема, постраждала особа або її представник.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Пункти 3 та 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають поняття домашнього та економічного насильства.

Так, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 5, 6, 7, 8, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, із наданих заявником письмових доказів, пояснень свідка, відеозаписів, не підтверджено вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника чи дітей. Так, матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_2 визнавався винним у скоєнні домашнього насильства, допитана в судовому засіданні свідок також не підтвердила даний факт, зазначивши, що вона особисто не бачила вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства. Наданий заявником диск з відеозаписами не містить підтверджень вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, також в судовому засіданні він не підтвердив вказану обставину.

Тому, відповідно, в судовому засіданні не підтверджено належними доказами, що заявник є постраждалою від домашнього насильства, а тому суд не має підстав для застосування до ОСОБА_2 спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, до яких належить обмежувальний припис.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 76, 81, 265, 350-1, 350-2 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.10.2020.

Суддя: