Провадження №2/756/226/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ковалевського Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р. та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р.,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», третя особа: ОСОБА_3 , про визнання факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р. Після уточнення позовних вимог в серпні 2017 року та викладення їх в новій редакції, позивач просив суд визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 29 вересня 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ТАС-інвестбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Омега Банк», укладений кредитний договір №693-Ф від 29.09.2006 р. Строк дії кредитного договору та строк виконання зобов`язань встановлений 28 вересня 2011 року.

В грудні 2012 року позивач отримав повідомлення про відступлення права вимоги від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК» Вектор плюс». позивач зауважує, що передача боргових зобов`язань за від Банка до факторингової компанії не відповідає вимогам законодавства. У передбачений законом строк дії договору та до часу звернення до суду з даним позовом до нього не було пред`явлено вимог про стягнення кредитної заборгованості. Посилаючись на те, що останній платіж з погашення кредитної заборгованості ним проведений у березні 2009 року, строк виконання кредитних зобов`язань закінчився 28 вересня 2011 року, сплив позовної давності до вимог кредитора щодо стягнення грошових коштів є підставою для припинення зобов`язань за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою цього ж суду від 27 вересня 2016 року справу передано для розгляду Оболонському районному суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 14 квітня 2017 року справу передано головуючому судді Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року справу прийнято до провадження суддею Яценко Н.О.

В судовому засіданні 28 вересня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлене його представником клопотання.

Суд, дослідивши подане клопотання, матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.2 ч.3 п.5 ЦПК України, однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що представник позивача заявила клопотання про залишення без розгляду частину пред`явлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р., що є її процесуальним правом, передбаченим п.1.2 угоди 34/17 від 01 грудня 2017 року про надання правової допомоги, реалізованим в межах процесуальних строків та з дотриманням принципу диспозитивності, тому суд вважає за можливе заяву представника позивача ОСОБА_2 задовольнити, а позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 257,260,261,352, п.16 ч.1 ст.353, ст.ст.354, п.п.15 п.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позовної вимоги про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р. без розгляду - задовольнити.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №693-Ф від 29.09.2006 р. - залишити без розгляду, роз`яснивши, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 жовтня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко