ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року

м.Суми

Справа №585/1964/19

Номер провадження 22-ц/816/843/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Менька Дмитра Дмитровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2020 року, постановлене під головуванням судді Шульги В.О. у м. Ромни Сумської області, повне судове рішення складено 03 лютого 2020 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Роменської міської ради Сумської області про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Роменської міської ради Сумської області про визнання права власності на квартиру.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його троюрідний дід ОСОБА_2 , і після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала діду на праві власності.

Вказував, що він є єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_2 , і до спливу шестимісячного строку із дня відкриття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Проскурні Л.І. із заявою про прийняття спадщини. Але у прийнятті заяви йому будо відмовлено з причини відсутності документів, які підтверджують факт, що він є троюрідним онуком спадкодавця.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2019 року встановлено факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є троюрідним дідом ОСОБА_1 .

На підставі його заяви приватним нотаріусом було заведено спадкову справу, але на звернення з приводу отримання свідоцтва про власності на спадщину за законом на квартиру нотаріусом було йому відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, оскільки право власності на квартиру ОСОБА_2 за життя не було зареєстровано.

Квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_2 на підставі ордеру № від 01 березня 1971 року, у зв`язку з його членством у Роменському житлово-будівельному кооперативі № 4.

У 1981 році ОСОБА_2 повністю виплатив загальну суму вартості квартири в розмірі 4 тисячі 77 крб. і, відповідно до положень ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», як член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, він набув право власності на неї.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,3 кв.м, жилою площею 25,1 кв.м, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку Роменського житлово-будівельного кооперативу 50-річчя Жовтня від 19 квітня 2019 року за №01/19, згідно якої власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що відсутність реєстрації вищевказаного кооперативу як юридичної особи, не свідчить про не існування кооперативу як на час надання ОСОБА_2 спірної квартири на підставі ордеру №5 від 01 березня 1971 року, виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради на підставі рішення від 03 березня 1971 року №122, так і на час дії Закону України «Про власність».

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Менька Д.Д., які підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржене рішення не відповідає зазначеним вимогам в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 січня 2019 року встановлено факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є троюрідним дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

З копії ордера вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Роменської Ради депутатів трудящих м. Ромни від 03 березня 1971 року №, ОСОБА_2 видано ордер №5, сім`я якого складається з 2 чоловік, на право зайняття 2 кімнат, загальною жилою площею 25,83 кв.м., в окремій квартирі, в будинку АДРЕСА_2 . У контрольному талоні до ордера №5 вказано ОСОБА_2 , місце роботи - Комбінат побутового обслуговування, годинниковий майстер. У відомостях про склад сім`ї в ордері зазначено - ОСОБА_4 , батько( а.с.8).

Згідно з довідкою Роменського житлово-будівельного кооперативу №4 50-річчя Жовтня від 19 квітня 2019 за № 01/19, власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира складається з 2 жилих кімнат площею 25,83 кв.м., ванної кімнати 1,9 кв.м., кухні 6,1 кв.м., сан.вузла 1,0 кв.м., балкон 0,8 кв.м., кладова 0,3 кв.м. Загальна площа квартири 40,63 кв.м., жилої площі 25,83 кв.м. Загальна сума вартості квартири 4 тисячі 77 крб. повністю виплачена станом на 1981 рік. За комунальні послуги боргу немає (а.с.9).

Відповідно до довідки управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області від 13 квітня 2019 року №04-20/1407, ОСОБА_2 на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . У зазначеному помешканні на момент смерті разом з померлим ніхто не був зареєстрований (а.с.10).

Згідно з довідками Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 14 березня 2019 року № 533 та від 22 березня 2013 року №252, станом на 01 січня 2013 року реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 не проводилася, загальна площа квартири становить 40,3 кв.м, жила площа 25,1 кв.м. (а.с.11-12).

23 квітня 2019 КП «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації», за замовленням ОСОБА_1 , виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Відповідно до звіту Приватного підприємства «Роменекс-Л» про оцінку майна від 27 травня 2019 року, вартість квартири АДРЕСА_1 становить 159100 грн (а.с.16-32).

10 квітня 2019 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурнею Л.І. надано роз`яснення ОСОБА_1 в якому вказано, що з поданих документів витікає, що згідно ст. 1299 ЦК України право власності на вищезазначену квартиру за померлим не зареєстроване. В зв`язку з вказаним, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на назначену квартиру. Зазначав, що необхідно звернутися до суду і визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку (а.с.33).

З інформації, наданої приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. 10 грудня 2019 року, вбачається, що 22 червня 2018 року нею було заведено спадкову справу після померлого ОСОБА_2 , 1934 року народження № 65/2018, номер у спадковому реєстрі 62608951 згідно заяви троюрідного онука спадкодавця ОСОБА_1 , 1989 року народження. Згідно ст. 1268 ЦК України зареєстрованих осіб з померлим не було. На 10 грудня 2019 року в справі після померлого ОСОБА_2 , 1934 року народження, подана одна заява про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини відсутні (а.с.86).

З листа управління житлово-комунального господарства Роменської міської ради Сумської області від 30 серпня 2019 року №477 вбачається, що управлінню не відомо про існування, місце розташування (юридичну адресу) та реєстрацію Роменського житлово-комунального кооперативу №4 50-річчя Жовтня Сумської області (а.с.65).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за життя набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, відсутня письмова постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно з ст. 128 ЦК Української РСР, редакції 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, в редакції 2003 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з приписами ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2007 року, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , як члену ЖБК, на підставі рішення виконкому Роменської Ради депутатів трудящих від 3 березня 1971 року, видано ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 пайовий внесок за вищевказану квартиру був повністю виплачений станом на 1981 рік (а.с.9). Проте, ОСОБА_2 належним чином не було оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 та не отримано свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Із заявою до приватного нотаріуса Роменського міського нотаріального округу Проскурні Л.І. про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , звернувся троюрідний онук спадкодавця ОСОБА_1

Приватним нотаріусом Проскурня Л.І. було надано роз`яснення позивачу, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 не зареєстровано, а тому він не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 включається до складу спадщини, оскільки спадкодавцем ОСОБА_2 , як членом житлово-будівельного кооперативу повністю внесено пайовий внесок за спірну квартиру.

Місцевий суд , відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 виходив з того, що останнім не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надана померлому спадкодавцю квартира була кооперативною. Також суд вважав що, надана позивачем довідка Роменського житлово-будівельного кооперативу 50-річчя Жовтня про повну сплату померлим пайового внеску є сумнівною, оскільки управлінню житлово-комунального господарства Роменської міської ради не відомо про існування такого кооперативу. Також в даній довідці відсутні відомості про дату вступу ОСОБА_2 до зазначеного кооперативу та відомості щодо прийняття рішення загальних зборів про надання членові ЖБК квартири. Також місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 вважав за необхідне відзначити відсутність письмової постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду , виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також частиною 5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд , зберігаючи об`єктивність і неупередженість, поряд з іншим також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1,5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі « роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки , з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати , що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Позивач , звертаючись з позовом до суду, на підтвердження своїх позовних вимог посилався на ордер виданий на ім`я ОСОБА_5 на право зайняття 2-кімнатної квартири в будинку АДРЕСА_2 та на довідку ЖБК№ № 4 50-річчя Жовтня про сплату ним повної вартості квартири .

В той же час місцевий суд, відмовляючи йому в задоволенні позову вважав, що ним не надано доказів на підтвердження того, що померлому спадкодавцю надавалась саме кооперативна квартира , оскільки про це відсутня відмітка у ордері на квартиру.

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок місцевого суду, оскільки на час отримання спадкодавцем квартири діяльність житлово-будівельних кооперативів регулювалась постановою Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1962 року № 1065 «Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу». В подальшому , постановою Ради Міністрів Української РСР від 27 червня 1972 року за № 297 було затверджено новий Типовий статут житлово- будівельного кооперативу . Потім діяльність житлово- будівельних кооперативів регулювалась Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186.

Зазначеними нормативними актами не передбачалась реєстрація житлово-будівельних кооперативів у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , а передбачалось , що після затвердження рішення про організацію кооперативу скликаються загальні збори громадян, які бажають вступити в кооператив, для прийняття статуту. Прийнятий загальними зборами статут кооперативу реєструється виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, який затвердив рішення про організацію житлово-будівельного кооперативу і житлово-будівельний кооператив з часу реєстрації його статуту набуває права юридичної особи. Кооператив користується штампом та печаткою з зазначенням свого найменування.

Тому посилання суду як на підставу відмови у задоволенні позову на те, що кооператив , головою якого підписано довідку , станом на дату її підписання юридично не існував, є помилковим , оскільки сама по собі відсутність у даний час реєстрації вказаного кооперативу як юридичної особи не свідчить про відсутність існування такого кооперативу як на час отримання ОСОБА_2 квартири та і на час сплати ним повної суми пайових внесків за неї.

Також , до прийняття постановою ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу та затвердження форми ордера на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу не існувало положень щодо особливої форми ордеру на таке житлове приміщення, а тому у виданому спадкодавцю у 1971 році ордері на жиле приміщення не могло бути вказано, що квартира на яку видається ордер є кооперативною.

Апелянтом на підтвердження своїх вимог було подано апеляційному суду копія рішення № 129 виконкому Роменської міської Ради депутатів трудящих від 3 березня 1967 року на підставі якого Роменському житлово-будівельному кооперативу № 4 було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_4 ( на даний час АДРЕСА_5 ) ( а.с.122- 123) , а також список членів ЖБК № 4 до переліку якого уходив і ОСОБА_2 ( а.с.124-125).

Також , апелянтом надано протокол засідання виконавчого комітету Роменської міської ради депутатів трудящих № 5 від 10 березня 1971 року з якого вбачається, що ОСОБА_2 було видано ордер на квартиру в будинку житлово-будівельного кооперативу № 4 по АДРЕСА_4 ( а.с. 126-130).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на і ту обставину, що відповідачем у справі Територіальною громадою в особі Роменської міської ради Сумської області не заперечувались доводи позивача щодо набуття померлим спадкодавцем права власності саме на квартиру у житлово-будівельному кооперативі на підставі Закону України «Про власність» внаслідок сплати ним повного пайового внеску за неї.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання місцевого суду як на відмову в задоволенні позову на відсутність письмової постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки в матеріалах справи наявна відповідь нотаріуса щодо неможливості видачі ним свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування , у зв`язку з тим, що згідно ст..1299 ЦК України право власності на квартиру за померлим не зареєстроване і відсутність письмової постанови нотаріуса , за наявності такого письмового роз`яснення , не може бути підставою для відмови позивачу у захист і його права , за захистом якого він звернувся до суду

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , відповідачем не заперечуються ті обставини, що спірна квартира була кооперативною і померлий ОСОБА_2 набув на неї право власності в порядку передбаченому законом України «Про власність» , єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадкове майно є звернення з даним позовом до суду, а тому відмова в задоволенні його вимог порушує його право мирного володіння спадковим майном .

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за ним у порядку спадкування права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 374, ст.376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 січня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,3 кв.м, жилою площею 25,1 кв.м

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 березня 2020 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: С.Г.Хвостик

І.В.Орлов