ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок пожежі, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся в інтересах позивача ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом. Позов мотивував тим, що позивачу ОСОБА_1 та її братам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частинах належить житловий будинок АДРЕСА_1 . 29 жовтня 2019 року в даному будинку сталася пожежа та повністю вигоріла кімната позивача. В довідці Фастівського районного сектору ГУ ДСНС України в Київській області від 09 січня 2020 року вказано, що причиною пожежі стало занесення сторонньою особою джерела запалення невідомою особою. Представник зазначає, що позивач на місці події 29 жовтня 2019 року з розмови з ОСОБА_3 дізналася до він разом із її братом ОСОБА_5 вживав спиртні напої в будинку, курив сигарети і заснув, внаслідок чого сталася пожежа. Разом з тим, послався на те, що батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 погодився з тим, що його син є винним в загоранні будинку та написав розписку про відшкодування позивачу 6000 грн. на протязі 2019 року.

Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток у розмірі 21589,45 грн. та судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2020 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження.

28 серпня 2020 року та 04 вересня 2020 року, третьої особою ОСОБА_4 до суду подано пояснення, в яких останній просив суд відмовити позивачеві у позовних вимогах. Пояснив, що позивача ОСОБА_1 закрила доступ до своєї житлової площі своїм братам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та має окремий вхід до своєї кімнати з АДРЕСА_2 , а вхід до кімнати ОСОБА_5 з провулку. Пожежа яка трапилася того дня, сталася саме в кімнаті ОСОБА_5 та завдала шкоди майну та площі саме останнього, оскільки саме там перебував його син ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .. Разом з тим, зазначив, що зі слів його сина в день коли той був у ОСОБА_7 вони разом палили на вулиці, а на момент коли він заснув, він не міг знати чи ОСОБА_5 не заснув з недопалком. Крім того, у довідці № 10 від 09 січня 2020 року вказано, що причиною пожежі стало занесення стороннього джерела невідомою особою. Зазначив, що позивач не значиться потерпілою в кримінальному провадженні. Разом з тим, вважає, що його розписка не має юридичної сили оскільки в той момент він був у стані шоку та переймався за стан здоров`я свого сина і тому погодився написати дану розписку. Більш того, вказав, що жоден із документів наданий позивачем ОСОБА_1 не може підтвердити того, що відповідач ОСОБА_3 дійсно здійснив підпал в її кімнаті, що спричинив пожежу, та який завдав шкоду позивачу. Більш того, зазначив, що ОСОБА_8 відгородилася від своїх братів парканом, утворивши таким чином два двори, зробила залізні ворота на замку. Ніяких кімнат, як стверджує позивач брати їй не виділяли у власність, справжньому майну ОСОБА_1 не завдано ніякої шкоди, воно залишилося неушкодженим.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд йому задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що він не причетний до пожежі яка сталася того дня. В кімнату позивача ніхто не заходив, оскільки доступу до неї не має.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд його не задовольняти, надав пояснення аналогічні наявним у матеріалах справи.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку присутніх учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. п. 8, 9 ч .2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника».

Звертаючись до суду з даним позовом, сторона позивача посилається на те, що 29 жовтня 2019 року в житловому будинку АДРЕСА_1 з вини відповідача сталася пожежа, в якій повністю вигоріла кімната позивача. Причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалення невідомою особою. Разом з тим, сторона позивача посилалася на розписку ОСОБА_4 , який погодився з тим, що його син є винним в загоранні будинку та написав розписку про відшкодування позивачу 6000 грн. на протязі 2019 року.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та третім особам: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок номер АДРЕСА_2 , а саме по 1/3 частці кожному, що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 травня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Копійка С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1056 (а.с.5-а).

З наявних у матеріалах справи Довідок Державної служби України з надзвичайних ситуацій Фастівського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області за № 482 від 30 жовтня 2019 року та № 10 від 09 січня 2020 року вбачається, що 29 жовтня 2019 року у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (згідно упорядкування нумерації будинків АДРЕСА_2 ) дійсно сталася пожежа, внаслідок якої було знищено та пошкоджено внутрішнє оздоблення будинку, стіни та домашнє майно. Причиною пожежі стало занесення стороннього джерела запалення невідомою особою (а.с.6,7).

З відповіді Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 06 травня 2020 року за № 2215 вбачається, що по факту пожежі, яка сталася 29 жовтня 2019 року в будинку № 2 (згідно упорядкування нумерації будинків АДРЕСА_2 , зареєстровано повідомлення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер 0001124 та проведено досудове розслідування, при цьому прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення (а.с 8).

30 жовтня 2019 року, ОСОБА_4 написав розписку якою зобов`язався відшкодувати ОСОБА_1 шкоду від пожежі на протязі 2019 року в сумі 6000 грн. (а.с 5).

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи 25 лютого 2020 року страхова компанія «Оберіг» по страховому акту № 529/1 від 25 лютого 2020 року перерахувала ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 5194,65 грн. (а.с. 59,60).

Статтею 13 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК має власник майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 18 березня 2020 року по справі № 760/8139/14-ц (провадження № 61-43768св18), «цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст..76 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК).

Однак стороною позивача в супереч ст.76 ЦПК України не надано жодного доказів протиправної поведінки відповідача, внаслідок якої сталася пожежа в житловому будинку АДРЕСА_1 . Більше того, матеріали справи не містять доказів того, що вищевказаний житловий будинок між його трьома власниками був виділений в натурі, а також доказів того, що саме кімната яку позивач вважає своєю виділена їй в натурі. Окрім того, надану стороною позивача розписку третьої особи ОСОБА_4 суд не може вважати доказом того, що пожежа в даному будинку сталася із вини відповідача, оскільки вона написана третьою особою, а не відповідачем по справі.

Більше того, наданий стороною позивача Висновок про визначення вартості матеріального збитку, нанесеному власнику житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що вартість матеріального збитку складає 26786,45 грн., не може слугувати як доказ вартості збитку, оскільки він не відповідає вимогам Закону, а саме ст. 160, ст. 102 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає що при розгляді справи не доведено стороною позивача, що матеріальний збиток, який завданий позивачу пожежею, що сталася 29 жовтня 2019 року у вищезазначеному житловому будинку, виник саме з вини відповідача. Докази, які б свідчили про вину відповідача та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою відповідача матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено в діях відповідача юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу) суд керується Главою 8 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 16, 386, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 187, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок пожежі, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст виготовлено 05.10.2020 р.