Справа № 645/545/17
Провадження № 2-др/645/13/20
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Іванії К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нечай Н.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань заяву відповідача директора Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат в порядку ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Харківської первинної профспілкової організації Всеукраїнська профспілка «Федерації профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України до ОСОБА_2 , Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Харківська первинна профспілкова організація авіадиспетчерів про визнання протиправними дій керівника підприємства, -

встановив:

До Фрунзенського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 , якою він просить стягнути з Харківської первинної профспілкової організації ВП «Федерації профспілок працівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» на користь Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 58 496,84 грн., в якості компенсації витрат на правничу допомогу та судовий збір. В обґрунтування заяви вказувалося, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 12.08.2020 року задоволено касаційні скарги директора Харківського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України ОСОБА_2 та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та скасовано постанову Апеляційного суду Харківської області від 12.04.2018 року та ухвалу від 14.06.2018 року про виправлення описки, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року залишено в силі. Відповідачем по праві були понесені витрати по сплаті судового збору та правничу допомогу. У касаційній скарзі директор Харківського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України Струтинським О.Г. зроблено заяву про стягнення з позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу. Факт надання відповідних послуг підтверджується матеріалами справи, а також протоколами судових засідань.

На підставі викладеного до суду було подано відповідну заяву.

05.10.2020 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшли заперечення, згідно яких вказувалося, що з ухвали про відкриття провадження від 02.03.2017 року та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року вбачається, що відповідачем по справі є ОСОБА_2 , те ж стосується і постанови Апеляційного суд Харківської області від 12.04.2018 року, згідно якої судовий збір у сумі 3008 грн. стягнуто зі ОСОБА_2 . Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особі (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Оплата послуг представника також здійснюється не стороною у справі, а Харківським РСП Украероруху. Відповідні платежі здійснював Харківський РСП Украероруху, та сторона по справі - ОСОБА_2 не поніс судових витрат, тому компенсувати витрати на суб`єкта який не є учасником справі не ґрунтується на вимогах Закону. З урахуванням викладеного, Харківський РСП Украероруху не має правових підстав для компенсації судових витрат. З огляду на зазначену норму та практику Верховного Суду витрати на правничу допомогу це витрати на послуги адвоката, а не будь-якого фахівця у галузі права. Надані відповідачем копії трудових угод не є договором про надання правової допомоги в розумінні відповідного закону та ЦПК України. Зокрема, обумовлено, що стороною договору є громадянин ОСОБА_3 .. Крім того, як зазначалося вище, замовником в цих договорах є Державне підприємство обслуговування повітряного руху України. Отже, витрати понесені на оплату послуг ОСОБА_3 не підлягають відшкодуванню, оскільки вони не є витратами, пов`язаними з правничою допомогою адвоката, а також понесені не стороною по справі.

Також були надано відповідь на заперечення про компенсацію судових витрат, яка долучена до справи.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріли цивільної справи, приходить до висновку, про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено (том 2 а.с. 50-56).

Судом не вирішувалося питання стягнення з підприємства позивача на користь відповідача судових витрат, виходячи з наступного.

Згідно ст. 79 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Стаття 88 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення) передбачала, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статя 10 ЦПК України, (в редакції, що діяла на час ухвалення рішення) передбачала, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду судом першої інстанції даної цивільної справи з боку відповідача не було надано жодного доказу на підтвердження сплати судових витрат, у тому числі, витрати на правову допомогу.

Вимоги щодо витрати на правничу допомогу, при розгляді справи та ухваленні рішення 29.09.2017 року судом не досліджувалися, оскільки навіть не були заявлені відповідачем, крім того, витрати на правничу допомогу вперше були подані в суді апеляційної інстанції (том 2а.с. 123), згідно бухгалтерської довідки на загальна суму 27 747,37 грн.. Також представником надані платіжне доручення датовані з вересня 2017 року по серпень 2018 року, згідно яких на ім`я ОСОБА_3 перерахувалися певні грошові кошти, дані грошові кошти взагалі сплачені, вже після ухвалення рішення суду першої інстанції від 29.09.2017 року.

В подальшому Харківське РСП Украероруху спалчували судовий збір за подачу касаційної скарги, а також руху справи в суді касаційної інстанції (том3 а.с. 11, 21, 59).

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року відповідно до якого була введена в дію нова редакція ЦПК України.

Відповідно до ч.9ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У відповідності до пп.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 137 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року).

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, суд першої інстанції не має повноважень щодо розподілу судових витрат, які понесла сторона, у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що застосування норм ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, по справі, в якій ухвалено рішення ще 29.09.2017 року є необґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 260, 270 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви відповідача про компенсацію судових витрат в порядку ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 08.10.2020 року.

Головуючий суддя: