ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року

м.Суми

Справа №592/10672/19

Номер провадження 22-ц/816/1327/20, 22-ц/816/2081/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності :

представника ОСОБА_1 - адвоката Коновалова Андрія Олексійовича,

представника Сумської обласної державної адміністрації - Мельник Валентини Миколаївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської обласної державної адміністрації

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Басової В.І. у смт Краснопілля Сумської області, повне судове рішення складено 20 березня 2020 року,

на додаткове рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Басової В.І. у смт Краснопілля Сумської області, повне судове рішення складено 17 серпня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної державної адміністрації

про поновлення договору оренди та визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 17 січня 2012 року між ним та Краснопільською районною державною адміністрацією строком на 7 років укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду (для рибогосподарських потреб) загальною площею 9,8314 га, розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, кадастровий номер :003:0091.

Відповідно до п. 8 та прикінцевих положень договору позивач скористався переважним правом на поновлення його на новий строк і не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору, а саме 26 жовтня 2018 року повідомив письмово орендодавця про намір продовжити його дію, додавши до своєї заяви проект додаткової угоди (без зміни істотних умов договору) та інші документи.

Сумська обласна державна адміністрація зволікала з прийняттям рішення про поновлення чи відмову у ньому і лише листом від 08 січня 2019 року за вихідним № 01-36/242 повідомила про відсутність правових підстав для задоволення клопотання щодо поновлення договору оренди землі, посилаючись на порушення орендарем строку звернення із заявою про поновлення дії договору оренди на новий строк.

19 березня 2019 року та 21 травня 2019 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про поновлення терміну дії договору оренди на підставі пункту 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Станом на дату звернення з позовом ОСОБА_1 продовжував користуватись орендованою ділянкою, сплачувати орендну плату та інші платежі з цього приводу. Орендодавець жодних дій на повернення об`єкту оренди не вчиняв.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд визнати поновленим договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 га (кадастровий номер :003:0091), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений 17 січня 2012 року між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДМ «Центр ДЗК» 30 січня 2012 року за № 00070 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та визнати укладеною додаткову угоду до зазначеного договору оренди земельної ділянки в запропонованій позивачем редакції.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 га (кадастровий номер :003:0091), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений 17 січня 2012 року між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДМ «Центр ДЗК» 30 січня 2012 року за № 00070 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 ід (кадастровий номер :003:0091), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений 17 січня 2012 року між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДМ «Центр ДЗК» 30 січня 2012 року за № 00070, в наступній редакції:

«Додаткова угода

про поновлення Договору оренди землі від 17.01.2012р., зареєстрованого у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.01 2012 за № 00070

м. Суми "______"______________ року

Орендодавець: Сумська обласна державна адміністрація в особі

________________________________________________________________________

з одного боку, та

Орендар: громадянин ОСОБА_1

уклали цю Додаткову угоду про наступне.

1. Поновити термін дії Договору оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 га (кадастровий номер :003:0091). розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чсрнеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.01.2012 за № 00070, з розташованими на ній водними об`єктами від на 7-м років.

2. Встановити за земельну ділянку розмір орендної плати у розмірі 7.6 % від нормативної грошової оцінки.

3. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації.

4. Інші умови вищевказаного договору, які не обумовлені в цій додатковій угоді, залишаються незмінними, і сторони підтверджують щодо них свої права, зобов`язання та відповідальність.

5. Дана угода укладено в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, другий - в орендодавця, третій - в органі, який провів державну реєстрацію.

6. Орендар у 7-денний термін від дня державної реєстрації надає Орендодавцю належним чином завірену копію документу (у формі витягу, інформаційної довідки чи виписки), що підтверджує проведення державної реєстрації.

Дана додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 17.01.2012р., зареєстрованого у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.01.2012 за № 00070.

Копія цієї додаткової угоди у 5-денннй термін від дня державної реєстрації права оренди надається „Орендарем" до відповідного органу доходів і зборів.

Зазначені юридичні адреси, реквізити сторін.»

Стягнуто з Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 1536 грн 80 коп. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Сумська обласна державна адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував, що у договорі оренди сторони визначили конкретний термін чинності договору оренди, а також строк, у який орендар повинен повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. Заявник стверджує, що орендар звернувся із заявою про поновлення дії договору із порушенням строку подання такої заяви, визначеного сторонами договору.

Додатковим рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року заява представника ОСОБА_1 - адвоката Коновалова А.О. про розподіл витрат на правничу допомогу задоволена.

Стягнуто з Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 23472 грн 40 коп. витрат на правову допомогу.

Відповідач з додатковим рішення суду також не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням витраченого адвокатом часу є неспівмірним з розміром середньої заробітної плати в Україні за годину роботи. Заявником не надані докази витрат на відрядження, а саме: наказ про відрядження, чеки на придбання палива, квитки на проїзд, а також докази того, що з отриманої суми гонорару адвокат сплатив відповідні податки та обов`язкові платежі.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача заперечив проти їх задоволення і вважав, що місцевим судом прийняті законні та обґрунтовані рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сумської обласної державної адміністрації - Мельник В.М., яка підтримала доводи апеляційних скарг, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коновалова А.О., який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга на додаткове рішення суду підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що 17 січня 2012 року між ОСОБА_1 та Краснопільською районною державною адміністрацією Сумської області укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду (для рибогосподарських потреб), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чернеччинської сільської ради Краснопільського району Сумської області, загальною площею 9,8314 га, кадастровий номер :003:0091 (а.с.9-11 том 1).

Відповідно до п. 8 договір укладено на 7 років і діє з 18 січня 2012 року по 18 січня 2019 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 43 договору визначено: «Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Договір зареєстровано у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 30 січня 2012 року за №00070.

На виконання пункту 8 договору оренди землі 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про поновлення договору оренди водного об`єкта, до якої додав проект додаткової угоди про поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах, як це встановлено пунктом 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі». 30 жовтня 2018 року Сумська ОДА отримала зазначену заяву, яка була зареєстрована за вхідним номером 7042/01-36 (а.с.12 том 1).

20 листопада 2018 року Сумська обласна державна адміністрація направила на адресу ОСОБА_1 лист №01-22/11834 з проханням надання копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 01 січня 2018 року, довідки про відсутність заборгованості по орендній платі за земельну ділянку та за користування водним об`єктом (а.с.15 том 1).

У суді першої інстанції позивач підтвердив, що виконав вказані вимоги Сумської обласної державної адміністрації у повному обсязі. Цей факт також визнав відповідач.

08 січня 2019 року Сумська обласна державна адміністрація направила ОСОБА_1 лист за підписом керівника апарату у якому повідомила про відсутність правових підстав для задоволення заяви орендаря про поновлення договору оренди землі від 17 січня 2012 року, оскільки всупереч ст.51 Водного кодексу України та умов договору оренди він звернувся із заявою про поновлення дії договору із порушенням терміну подачі такої заяви, а саме 26 жовтня 2018 року (а.с.16 том 1).

19 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Сумської обласної державної адміністрації заяву про поновлення договору оренди на підставі частини 6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» пославшись на ту обставину, що орендодавцем протягом одного місяця від дати закінчення договору оренди не приймалось рішення та не надсилався на адресу орендаря лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди (а.с.17 том 1).

У відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 . Сумська обласна державна адміністрація 10 квітня 2019 року надіслала йому лист за вих. №01-22/3961 про розгляд заяви за підписом керівника апарату Сумської обласної державної адміністрації в якому зазначила, що листом від 08 січня 2019 року орендарю було відмовлено у поновленні договору оренди землі. З урахуванням того, що дія договору припинена 18 січня 2019 року відповідно до пункту 21 Договору ОСОБА_1 запропоновано повернути земельну ділянку орендодавцю шляхом підписання акту приймання-передачі (а.с.21 том1).

21 травня 2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до Сумської обласної державної адміністрації із заявою щодо поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.23-29 том 1), проте звернення залишено відповідачем без відповіді.

На підставі даних управління ДФС у м. Суми від 26 грудня 2018 року і регіонального офісу водних ресурсів у Сумській області від 26 грудня 2018 року та копій чеків, доданих представником позивача, судом першої інстанції встановлено, що станом на 20 грудня 2018 року заборгованість з орендної плати за земельну ділянку водного фонду у ОСОБА_1 відсутня (а.с.35-36, 41, 118, 119 том 1).

Квитанціями від 13 грудня 2019 року №1807-5029-4435-3140, №1807-5000-5680-2667 підтверджується факт сплати ОСОБА_1 орендної плати за 2019 рік (а.с.140-141 том 1).

Судом також встановлено, що згідно Розподілу обов`язків між головою, першим заступником, заступниками голови, керівником апарату Сумської обласної державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації 20 грудня 2018 року № 767-ОД керівник апарату Сумської обласної державної адміністрації не наділений повноваженнями на виконання обов`язків голови адміністрації щодо розгляду питання про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.135-139 том 1).

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент укладання сторонами договору оренди) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладання.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Матеріалами справи підтверджується, що 17 січня 2012 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки водного фонду строком на 7 років. Договір зареєстровано у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30 січня 2012 року, тобто він набрав чинності саме з цієї дати.

За встановлених обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що договір оренди від 17 січня 2012 року, який набрав чинності саме з дня державної реєстрації, діяв відповідно до умов договору протягом семи років - по 30 січня 2019 року.

Такий висновок місцевого суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною зокрема у постановах: від 18 січня 2017 року у справі 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі №6-872цс17.

Відповідно до частини першої статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Як було встановлено судом, сторони договору оренди від 17 січня 2012 року у пункті 8 договору узгодили, що після закінчення строку його дії орендар має переважне право поновлення договору на новий строк, у цьому разі він повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Матеріалами справи підтверджується, що 26 жовтня 2018 року, тобто в межах строку, визначеного пунктом 8 договору, ОСОБА_1 звернувся до Сумської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про поновлення строку договору оренди водного об`єкта, до якої додав проект додаткової угоди.

30 жовтня 2018 року Сумська обласна державна адміністрація отримала зазначену заяву (а.с.12 том 1), проте не вирішуючи питання про продовження строку дії договору направила заявнику вимогу про надання додаткових документів, що не передбачено договором оренди, а саме: копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01 січня 2018 року, довідку про відсутність заборгованості по орендній платі, що не було передбачено договором та нормами Закону України «Про оренду землі». Відповідно орендодавець порушив місячний термін розгляду заяви орендаря, визначений частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», для прийняття рішення про поновлення строку договору оренди землі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність відмови ОСОБА_1 у поновленні дії договору оренди з підстав порушення ним строку звернення із заявою про поновлення договору оренди, передбаченого у пункті 8 договору. Інших підстав відмови ОСОБА_1 у поновленні договору Сумська обласна державна адміністрація у листі від 08 січня 2020 року за вихідним № 01-36/242 не навела.

В ході розгляду справи місцевим судом був встановлений факт вчинення орендарем конклюдентних дій, які полягають у продовженні користування спірною земельною ділянкою, внесенні орендної плати після закінчення строку дії договору, що є підтвердженням його наміру скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі.

ОСОБА_1 протягом строку дії договору оренди землі, а також після закінчення строку його дії з січня 2019 по грудень 2019 року сплачував орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, належним чином виконував свої обов`язки за договором, продовжує використовувати спірну земельну ділянку та має намір у подальшому нею користуватись за цільовим призначенням, сплачуючи орендну плату.

19 березня 2019 року та 21 травня 2019 року ОСОБА_1 звертався до Сумської обласної державної адміністрації із заявами про поновлення договору оренди на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», продовжуючи користування земельною ділянкою відповідно до умов договору, проте згоди відповідача щодо поновлення договору не одержав.

Відповідачем факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору не спростовано.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги Сумської обласної державної адміністрації не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, в результаті чого задовольнив позов ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення ОСОБА_1 строку звернення із заявою про поновлення дії договору оренди, як такі, що були предметом дослідження суду першої інстанції, розглянуті та належним чином оцінені місцевим судом з урахуванням обставин справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилання заявника апеляційної скарги на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, зокрема щодо різниці змістового наповнення понять «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» висновків суду по суті спору також не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2020 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

В частині апеляційної скарги на додаткове рішення колегія суддів зазначає наступне:

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Коновалова А.О. про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із загальних положень статті 141 ЦПК України, а також належного обґрунтування стороною позивача заявлених витрат, при цьому врахував, що відповідач неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу не довів, клопотання про зменшення їх розміру не подавав, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти задоволення поданої заяви суду не надав.

Апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з таким рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з положеннями статей 133, 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При цьому попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом пункту 3 частини 1, частин 2-4 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При зверненні з позовом представник ОСОБА_1 - адвокат Коновалов А.О. подав також заяву про розмір витрат на професійну правничу допомогу, які орієнтовно складатимуть 20000 грн., долучив копію договору про надання правничої допомоги від 05 січня 2019 року, укладеного між адвокатом Коноваловим А.О. (Виконавцем) та ОСОБА_1 (Замовником).

За змістом пункту 2.1. послугами за цим договором є : представництво та захист у встановленому порядку інтересів Замовника в судах загальної юрисдикції, адміністративному, господарському судах всіх інстанцій, з розгляду кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справ, справ про адміністративні правопорушення, а також в органах прокуратури, поліції та інших органах державної влади, місцевого самоврядування при розгляді правових питань, що стосуються Замовника; складання позовів, заяв клопотань, скарг, інших заяв по суті справи, листів та інших письмових документів, надання усних та письмових консультацій, супроводження Замовника на переговори, при укладанні правочинів, проведенні слідчих дій та інші послуги за домовленістю Сторін.

Пунктом 4.2 цього договору визначено, що за надані послуги Замовник виплачує Виконавцю плату із розрахунку 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи на момент надання послуги за одну годину роботи. Оплата за неповну годину участі у судовому засіданні, слідчій дії, ознайомлення з матеріалами справи здійснюється як за повну годину. У випадку прийняття рішення на користь Замовника, він додатково сплачує Виконавцю винагороду у розмірі 10% від суми позову, але не менше 5000 грн за одну судову справу (а.с. 44-46 том 1).

21 листопада 2019 року адвокат подав до суду попередній розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 63 том 1).

До закінчення судових дебатів у поясненнях до позову від 04 березня 2020 року адвокат Коновалов А.О. заявив про надання повного розрахунку та підтверджуючих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті позову (а.с.131-134 том 1).

16 березня 2020 року адвокат подав до місцевого суду заяву про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. На підтвердження отримання гонорару надав копії чеків на загальну суму 23472 грн 40 коп. та акт приймання-передачі виконаних робіт, у якому зазначив обсяг наданих послуг, витрачений час та вартість (а.с. 164-167 том 1).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до умов договору адвокат Коновалов А.О. підготував і подав до суду позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 , оформив додатки до позову, пояснення до позову, брав участь у судових засіданнях 11 лютого 2020 року, 28 лютого 2020 року, 11 березня 2020 року (а.с. 2-46, 131-134, 120-122, 127-128, 149-151 том 1).

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт представник позивача адвокат Коновалов А.О. також протягом 30 хвилин брав участь у судовому засіданні 10 січня 2020 року, проте зазначена обставина спростовується матеріалами справи.

Встановлено, що 10 січня 2020 року сторони та їх представники до Краснопільського районного суду Сумської області не з`явилися, 08 січня 2020 року представник позивача - адвокат Коновалов А.О. подав заяву про проведення попереднього судового засідання 10 січня 2020 року без його участі (а.с. 95, 102 том 1).

Крім того, з огляду на предмет договору, укладеного ОСОБА_1 та адвокатом Коноваловим А.О. до послуг правничої допомоги не належить збір адвокатом нормативних актів, їх вивчення, вивчення адвокатом судової практики, юридичних статей, досвіду інших спеціалістів з правових питань, консультації з колегами. Вказані дії адвоката є заходами підвищення кваліфікації, оплата яких не передбачена укладеним договором.

Встановивши, що наданий адвокатом акт приймання-передачі наданих послуг містить неправдиву інформацію у зазначеній вище частині, до нього також включені послуги, яку за своїм змістом не належать до предмету договору про надання правничої допомоги, врахувавши складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих втрат, апеляційний суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому відповідно до вимог частини 1 статті 376 ЦПК України зменшує розмір відшкодування судових витрат на правничу допомогу, які підлягають сплаті відповідачем на користь ОСОБА_1 до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сумської обласної державної адміністрації на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 березня 2020 року залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу Сумської обласної державної адміністрації на додаткове рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 14 серпня 2020 року змінити в частині розміру відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 7 жовтня 2020 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик