Справа № 362/5172/19
Провадження № 2/362/642/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 123 701 гривня 18 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.07.2013 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 18 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 31.07.2019 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача.

Представник позивача надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка в судове засідання не прибула, повідомила суд про можливість розгляду справи у її відсутності та надала відзив на позов у якому просить закрити провадження у справі, посилаючись на те, що даний спір вже вирішено судом.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із копії Анкети-заяви ОСОБА_1 від 22.03.2012 року вбачається, що вона приєдналася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, вона виразила згоду з тим, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Натомість, як на підставу своїх вимог, позивач посилається на укладення між ним і відповідачем кредитного договору б/н від 01.07.2013 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 18 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (перший абзац позовної заяви).

Проте, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, факт укладення між сторонами кредитного договору б/н від 01.07.2013 року, не підтверджено відповідними доказами.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину укладення між ним і відповідачем кредитного договору б/н від 01.07.2013 року.

У зв`язку з цим, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 01.07.2013 року, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами.

Суд вважає, що позивач беззаперечно мав можливість відповідно до вимог частини п`ятої статті 177 ЦПК України виконати свій обов`язок і додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у тому числі наявні у позивача докази існування кредитного договору б/н від 01.07.2013 року).

Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

При цьому, у суду відсутні сумніви у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав і виконання обов`язків щодо доказів.

Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, судом не встановлено факту укладення між сторонами кредитного договору б/н від 01.07.2013 року, оскільки позивачем не доведено перед судом факту існування такого договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено факту укладення кредитного договору б/н від 01.07.2013 року, а тому і немає підстав для стягнення заборгованості за неіснуючим договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, задоволенню не підлягає, оскільки у цивільній справі № 362/715/16-ц на вирішення якої посилається відповідач, позивач посилався на кредитний договір б/н від 22.03.2012 року, тоді як у даній заяві, що розглядається, позивач посилається на кредитний договір б/н від 01.07.2013 року; тобто, існує інша підстава та інший предмет позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 27 березня 2020 року.