Провадження № 22-ц/802/808/20 Категорія: 84 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Галицькій І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.», в цивільній справі № 161/16330/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2020 року,

П О С Т А Н О В И В:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 952884,22 грн. На його виконання видано виконавчий лист.

Позовна заява була мотивована тим, що 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2711/12-206, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 700 000, 00 гривень для рефінансування кредитної заборгованості ОСОБА_2 згідно умов кредитного договору №1306/05-612 від 13.06.2005 року на умовах, визначених даним кредитним договором, зі сплатою 15 процентів річних за користування кредитними коштами (п. 1.1 Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов`язань укладався Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк H.A., зареєстрований в реєстрі за № 4287. Крім того, 27 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк H.A., зареєстрований в реєстрі за № 4289. У зв`язку з ліквідацією ПАТ «Західінкомбанк» 07 лютого 2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОФАКТОР» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2017-01-06-000010 та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07 лютого 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ченцовою H.A., зареєстрований в реєстрі за № 504, відповідно до яких ПАТ «Західінкомбанк» відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, товариству з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОФАКТОР». 07 лютого 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврофактор» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «A.B.Л.» (новий кредитор) укладено Договір № 2017-01-06-000010Ф про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора до позичальника, іпотекодавця, заставодавця, поручителя за кредитним договором та договорами забезпечення, включаючи права вимоги до їх правонаступників, спадкоємців та інших осіб, до яких перейшли обов`язки за кредитним договором та договорами забезпечення з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них та новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти в сумі та в порядку, визначених цим Договором.

Крім того, 07 лютого 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврофактор» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «A.B.Л.» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ченцовою H.A., зареєстрованим в реєстрі за № 504, за умовами якого у зв`язку із укладенням сторонами Договору про відступлення права вимоги № 2017-01-06-000010Ф від 07 лютого 2017 року первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує в повному обсязі належні первісному кредитору права іпотекодержателя та заставодержателя в зобов`язаннях, що виникли за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави, які укладені в якості забезпечення виконання боржниками зобов`язань перед первісним кредитором за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012р. згідно переліку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області.

07 грудня 2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ходачинським P.O. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 Право власності на це майно 07 грудня 2017 року зареєстровано нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М., зареєстрований в реєстрі за номером 746, ТзОВ «А.В.Л.» на виконання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.11.2012 та у зв`язку з існуванням боргу, продало ОСОБА_3 квартиру, належну на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У такий спосіб стягувач ТзОВ «А.В.Л.» завершив позасудове врегулювання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Надалі правовідносини ТзОВ «А.В.Л.» та ОСОБА_1 регулюються нормами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, згідно з якою після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Подальше стягнення заборгованості стягувачем свідчить не лише про грубе порушення вимог чинного законодавства України, а призводить до неправомірного стягнення коштів в розмірі близько 500 тис. грн. з ОСОБА_1 .

На даний час за зверненням стягувача ТзОВ «А.В.Л.» приватним виконавцем Пирогою С.С. 03.03.2020 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів. З метою реалізації майна у виконавчому провадженні на 12.05.2020 призначено торги.

Посилаючись на вищенаведене, просить суд зупинити виконання за виконавчим листом № 161/16330/13-ц, виданим Луцьким міськрайонним судом 30.01.2018; визнати виконавчий лист № 161/16330/13-ц від 30.01.2018, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання рішення від 03.12.2013 у справі за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення 952884,22 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом №161/16330/13-ц , виданим Луцьким міськрайонним судом 30.01.2018р. та визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 161/16330/13-ц, за позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду незаконна, критеріям законності і обґрунтованості не відповідає, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

В обґрунтування скарги зазначає, що в даному випадку завершене позасудове врегулювання спору, тобто звернено стягнення на предмет іпотеки у способи визначені ст.. 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання є припиненим, усі наступні вимоги є недійсними.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви про зупинення виконання за виконавчим листом та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що наведені в заяві причини, я яких заявник вважає, що отриманий стягувачем виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, до зазначених у ч. 2 ст. 432 ЦПК України матеріально-правових чи процесуально-правових підстав для цього не відносяться, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення за її безпідставністю.

Такий висновок суду є обґрунтованим, виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, стягувач у межах строків, визначених ЗУ «Про виконавче провадження» пред`являв виконавчий документ для примусового виконання протягом тривалого періоду часу.

Обставин, визначених ч. 2 ст.432 ЦПК України, які б давали підстави для звернення із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, таких як: помилковість видачі виконавчого листа, добровільність виконання рішення суду боржником чи іншою особою, внаслідок чого обов`язок припинився, припинення обов`язку боржника з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України) у даній справі не встановлено і заявник на такі обставини у своїй заяві не посилався.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Виконавчий лист у даній справі виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак будь - якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилалась.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або у будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Необхідним для позитивного вирішення питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є порушення прав боржника видачею виконавчого листа чи його виконанням. У даній справі судом першої інстанції правильно встановлено, що будь - яких порушень прав та інтересів боржника не відбулося.

Виконавчий документ видано у той період, коли рішення набрало законної сили. Подальші питання щодо здійснення стягнення за даним виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як встановлено судом, рішення суду, яке набрало законної сили 18 липня 2014 року, в добровільному порядку боржниками не було виконано.

З метою його виконання, Луцьким міськрайонним судом Волинської області, було видано виконавчі листи у справі № 161/16330/13-ц, які були звернені до примусового виконання в органи державної виконавчої служби та було порушено виконавче провадження.

Станом на день розгляду заяви, вказані виконавчі провадження перебувають на примусовому виконанні у органах виконавчої служби .

Як встановлено судом, вищезазначене рішення не виконано в повному обсязі та не втратило законної сили.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що сторони кредитного договору вирішили питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а відтак подальші вимоги кредитора є недійсними колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з урахуванням конкретних обставин даної справи, оскільки питання стягнення заборгованості вирішено саме у судовому порядку. Рішення суду ухвалене ще 03 грудня 2013 року та залишене без змін після апеляційного розгляду 18 липня 2014 року.

Сторони кредитного договору в порядку виконання судового рішення мають право укласти мирову угоду між собою, боржник має право виконати рішення добровільно, у тому числі і за рахунок належного йому майна, вчиняти інші дії щодо виконання рішення суду.

Відтак за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили ще в 2014 році, не можна вважати, що сторони 13.10.2017 року відповідно до договору купівлі-продажу вирішили питання кредитної заборгованості у позасудовому порядку.

У разі вирішення сторонами спору у позасудовому порядку відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається апелянт, дана обставина є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості. Проте на час вирішення судом спору про стягнення кредитної заборгованості будь - якого позасудового вирішення спору між сторонами не відбулося.

За вказаних обставин розмір майна, переданого стягував,у має враховуватися виконавцем при виконанні рішенні суду, проте ця обставина не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є правильними

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 7 жовтня 2010 року.

Головуючий

Судді: