Провадження № 2-з/522/579/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смоковій А.В.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси 02.09.2019 року надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора та знесення самочинного будівництва.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

09.10.2020 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно якої просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру, загальною площею 129,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом позову є звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва. На момент звернення Одеської міської ради із позовом по даній справі арешт на вищезазначену спірну квартиру діяв в рамках справи № 522/2987/19 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , провадження по якій зупинено ухвалою суду від 30.09.2020 року, таким чином у застосуванні заходів по забезпеченню позову Одеської міської ради в рамках справи №522/14917/19 не було необхідності. За заявою представника відповідачів, ухвалою суду від 30.09.2020 року у справі № 522/2987/19 заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , були скасовані. З огляду на вищевикладене вбачається намір ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснити відчуження належної їм реконструйованої квартири на користь третіх осіб, для того щоб уникнути та/або утруднити виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено на користь Одеської міської ради.

У зв`язку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, заявник просив вжити заходи забезпечення позову в обраний спосіб.

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи суд вбачає, що предметом позову є вимога про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

Відтак в разі відчуження об`єкту нерухомого майна невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення дійсно може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність співмірності позовних вимог заявленому способу забезпечення позову.

З огляду на викладене, зважаючи на предмет та підстави позову, суд приходить до висновку про її задоволення та вважає за можливе накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру, загальною площею 129,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

При цьому суд вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Окрім цього, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13.10.2019 року у справі № 754/10714/18 в силу вимог статей 153, 154 ЦПК України суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача. Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Верховний Суд в постанові від 12.02.2020 року у цивільній справі № 138/1390/18 дійшов до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України вжиття заходів зустрічного забезпечення є правом суду за наявності підстав вважати, що забезпеченням позову відповідачу можуть бути спричинені збитки.

Таким чином, суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 10-13, 89, 149-153, 157, 258-261, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна квартиру, загальною площею 129,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 12.10.2020 року

Суддя Донцов Д.Ю.