РІШЕННЯ

іменем України

01 жовтня 2020 рокуСправа №451/331/19
Провадження № 2/451/153/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області Василишина Я.Р., співвідповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/331/19 за позовом ОСОБА_1 до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, співвідповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

5 березня 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.03.2018 р., виданим виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №15. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів порівно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт складений 12.10.2017 року. В приміщенні Стоянівської сільської ради, посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №446. На підставі звернення позивача до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області з метою прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа №62905832 від 28.08.2018 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53098076 від 28.08.2018 року. Однак, у позивача виникли складнощі із успадкуванням майна спадкодавця, а саме, 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 успадкував вищезгаданий житловий будинок відповідно до чинного на той час Цивільного кодексу УРСР - шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 не здійснювала реєстрацію даного будинку, оскільки це не вимагалося чинним на той час законодавством. ОСОБА_4 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, не встиг зареєструвати право власності на даний будинок належним чином. Оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищезгаданий будинок, в позивача виникли складнощі з успадкуванням майна за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.4-8).

Представник позивача та позивач в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Стоянівської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Співвідповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.03.2018 р., виданим виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №15 (а.с.12).

ОСОБА_1 є племінником спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про переміну прізвища, серії НОМЕР_4 (а.с.45-47).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів порівно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт складений 12.10.2017 р. в приміщенні Стоянівської сільської ради, посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №446 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа №62905832 від 28.08.2018 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53098076 від 28.08.2018 року (а.с.15).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса №3/02-14/127/2018 від 04.01.2019 року, в спадковій справі, заведеній після смерті гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні будь-які документи, які б підтвердили право власності спадкодавця на житловий будинок в с.Стоянів Радехівського району Львівської області (а.с.16).

ОСОБА_4 успадкував житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 19.07.1999 р., видане Стоянівською сільською радою Радехівського району, відповідний запис за №33 (а.с.13)).

Той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_5 , підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 22.08.2018 р., виданим Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області (а.с.17-17 зворот).

Згідно з довідкою виконкому Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №367 від 20.02.2019 р. вбачається, що ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала в будинку по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за цією адресою був зареєстрований та проживав її син - ОСОБА_4 . Інших зареєстрованих осіб за цією адресою не було. З довідки виконкому Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області №366 від 20.02.2019 р. вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в даному будинку до дня своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Вказане також підтверджуються записами в будинковій книзі (18,19,21-24).

Рік побудови та введення житлового будинку в експлуатацію зазначався в погосподарських книгах, що на час виникнення спірних правовідносин були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР.

Так, згідно витягу з погосподарської книги (довідка №364 від 20.02.2019 р.), виданого Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, будинок по АДРЕСА_1 як об`єкт погосподарського обліку (об`єкт ПГО) в погосподарській книзі зареєстрований за номером 345 та відкритий на голову двору - ОСОБА_5 . Житловий будинок побудований та прийнятий в експлуатацію в 1959 р. Станом на 01.06.1999 р. в будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та її син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20).

Як зазначено в технічному паспорті, даний житловий будинок збудований в 1955 році, тобто до вступу в дію ЦК УРСР 18.07.1963 р. (а.с.26-29).

Умови та правові наслідки будівництва визначали діючі на той час Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та прийнята відповідно до цього Указу Постанова Ради міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків».

За вказаними Указом і Постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію у Постанові від 18.12.2013 р. у справі №6-137цс13.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

В довідці КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» №6591 від 10.09.2018 р. зазначено, що станом на 31.12.2012 року в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований (а.с.25).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року.