Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3177/19 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/3177/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року,яке ухвалене суддею Кулініч Я.В. вм. Овруч

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення та змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2800 грн. щомісячно, з індексацією аліментів відповідно до закону, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04.08.2011 р. ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання сина щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року змінено розмір аліментів на утримання дитини в частині встановленого законодавством мінімального розміру аліментів та збільшено їх розмір до 50% встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач на даний час ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню сина та сплачує аліменти, що не перевищують 50% встановленого законодавством мінімуму. На даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби на навчання та розвиток дитини. В добровільному порядку сплачувати аліменти в розмірі встановленому законом відповідач відмовляється, хоча має можливості та засоби, оскільки має неофіційний стабільний дохід.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому малолітній син сторін повинен бути забезпечений всім необхідним для створення гідних умов життя та гармонійного розвитку. Відповідач є працездатним та має можливість працювати і сплачувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, який зазначений у позовній заяві.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2014 року.

Сторони у справі є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 04.08.2011 р. з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2017 року змінено розмір аліментів на утримання дитини в частині встановленого законодавством мінімального розміру аліментів та збільшено їх розмір до 50% встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 83 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII та від 03.07.2018 року № 2475- VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатнього заробітку (доходу) платника аліментів.»

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з ј частини до 2800 грн. на дитину щомісячно, посилаючись на погіршення її матеріального стану та покращення матеріального положення відповідача. Однак будь-яких доказів, які б підтверджували зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін суду не подавала, як і не довела достатності заробітку (доходу) відповідача для стягнення аліментів в розмірі мінімально гарантованого розміру аліментів відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 182 СК України.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач на даний час ніде не працює, проживає разом із батьками-пенсіонерами в АДРЕСА_1 , наведене підтверджується довідками, які видані виконавчим комітетом Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 3190 та № 3196 від 13.11.2019 року та ксерокопіями пенсійних посвідчень (а.с.21-25). Також факт відсутності доходів відповідача підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України від 15.11.2019 року (а.с.29).

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази покращення матеріального стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення аліментів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів.

При цьому безпідставними є доводи позивача про зміну її матеріального стану у зв`язку із зростанням вартості життя в України, враховуючи, що вказана обставина стосується як позивача, так і відповідача у справі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: