Справа № 152/907/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Мельник А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шаргородська міська рада Вінницької області

вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

учасники справи не викликалися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позицій позивача, відповідача та третьої особи.

1. Позивач 25 серпня 2020 року звернулася до суду з цим позовом та просила визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 (а.с.2-4). На обґрунтування своїх вимог надала відомості про належність її на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 , копію свідоцтва про народження, довідку про склад сім`ї, довідки про несплату комунальних послуг, копію свідоцтва про шлюб, а також інформацію про відсутність відповідача як мешканця більше року за вищевказаною адресою.

2. 18 вересня 2020 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнає повністю і беззастережно з підстав зазначених в позові. У зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, просить справу розглядати у його відсутність (а.с.38).

3. 14 вересня 2020 року від представника третьої особи надійшла заява, в якій представник просить справу розглядати без його участі, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.37).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. В своїх заявах відповідач та представник третьої особи просили розглядати справу у їхню відсутність (а.с.37, 38).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою суду від 2 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову в строк до 23 вересня 2020 року, а також встановлено позивачу та відповідачу строк до 7 жовтня 2020 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.29).

7. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Згідно з поштовим повідомленням, відповідач отримав вказані документи 7 вересня 2020 року (а.с.36).

8. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

9. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

9. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

10. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Згідно з копією договору купівлі-продажу від 10 вересня 1993 року та технічного паспорту, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7-15).

12. Згідно з довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 16 липня 2020 року №1658 ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.17).

13. З довідки КП «Комунсервіс» від 25 червня 2020 року, видно, що комунальні платежі за адресою по АДРЕСА_1 , з листопада 2018 року по 25 червня 2020 року не сплачувалися та заборгованість відсутня (а.с.18). Тобто у вказаний період в цьому будинку взагалі ніхто не проживав, в тому числі і відповідач.

14. Згідно з довідкою ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» від 25 червня 2020 року, електроенергія в житловому будинку по АДРЕСА_1 не використовувалася (а.с. 19).

15. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, позивач 17 липня 1995 року розірвала шлюб з ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу позивач замінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.27).

16. Відповідно до копії свідоцтва про народження, позивач є матір`ю відповідача ОСОБА_2 (а.с.16).

17. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Підставою позову є неможливість позивача здійснювати в повній мірі своє право власності на належний їй будинок, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

V. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи регулювання спірних правовідносин.

18. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

19. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

20. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

21. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

22. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

23. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

24. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

25. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

26. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

27. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

28. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

29. Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справ, щодо наявності передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі з`ясувати, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Б. Вирішення позовних вимог по суті.

30. Відповідач свого часу вселився до будинку по АДРЕСА_1 в якості члена сім`ї власника житлового будинку, в якості її сина, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

31. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

32. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, фактично проживає в АДРЕСА_2. Тобто в даному випадку визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням не призведе до його фактичного виселення чи позбавлення його єдиного житла, а тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

33. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

34. В даному випадку суд враховує висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), а також Верховного судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц (провадження № 61-1634св19).

В. Загальні висновки Суду.

35. Надані позивачем докази, Суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, передбаченому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

36. Враховуючи, що позивач є власником будинку на підставі договору купівлі-продажу, а відповідач в цьому будинку фактично не проживає понад рік і його реєстрація в будинку перешкоджає реалізації права власності позивача, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

37. Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

VI. Розподіл судових витрат.

38. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

39. Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

40. Враховуючи визнання відповідачем позову до розгляду справи по суті, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 420,40 грн слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 420,40 грн - стягнути з відповідача на користь позивача.

З цих підстав, керуючись

статтями 12, 13, 77, 78, 141, 142, 223, 247, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі статей 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, статті 156 ЖК УРСР, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Шаргородська міська рада Вінницької області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване по АДРЕСА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

4. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення складено 7 жовтня 2020 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_2 .

Третя особа: Шаргородська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: вул. Поштова, 13 м. Шаргород Вінницької області, .

Головуючий суддя Андрея МЕЛЬНИК