П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/1568/17

Провадження № 22-ц/4815/971/20

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Бердій М.А.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини)

18.7.2018у м. Рівне Рівненської області

Повний текст ухвали складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач1: начальник 4 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

відповідач2: 4 Територіальний вузол Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

відповідач3: Виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області;

за участі: представника відповідача2 - Котяй Яни Леонідівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника 4 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, 4 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування пункту п`ятого рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, визнання протиправним та скасування наказу в частині надання двохкімнатних квартир, визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до начальника 4 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - начальник 4 Територіального вузла Урядового зв`язку), 4 Територіального вузла Урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - Територіальний вузол Урядового зв`язку), Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області (далі - Рівненський міськвиконком) про визнання протиправним та скасування пункту п`ятого рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, визнання протиправним та скасування наказу в частині надання двохкімнатних квартир, визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року - без змін.

У червні 2018 року, тобто після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили, 4 Територіальний вузол Урядового зв`язку звернувся до суду з клопотанням про скасування вжитих ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року заходів забезпечення позову, що полягали у забороні 4 Територіальному вузлу Урядового зв`язку та Рівненському міськвиконкому вчиняти будь-які дії щодо розгляду, задоволення, розподілу та надання двохкімнатних квартир АДРЕСА_2 згідно з наказом "Про надання службового житла" від 28.11.2016.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2018 року заяву задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року щодо заборони вчинення 4 Територіальному вузлу Урядового зв`язку та Рівненському міськвиконкому будь-яких дій щодо розгляду, задоволення, розподілу та надання двохкімнатних квартир АДРЕСА_2 згідно з наказом "Про надання службового житла" від 28.11.2016.

У поданій через свого представника - адвоката Дяденчука А.І. апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність і необґрунтованість ухвали через порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання.

Обґрунтовуючи її, вказувалося про недодержання судом попередньої інстанції принципу змагальності сторін. При розгляді клопотання було залишено без уваги правила ст.ст. 128 і 130 ЦПК України щодо виклику учасників справи у судове засідання або для участі у процесуальній дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Тому вважає, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Норми ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 ЦПК України та п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява №7460/03) вимагають забезпечення конституційних прав особи судовими процедурами, які повинні бути справедливими, здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін, рівності прав учасників справи, сприяння суду у всебічному та повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також розумну можливість кожної сторони представляти свої інтереси в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Також просив зважити на постанову Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №295/5011/15-ц з урахуванням відсутності належних повідомлень ОСОБА_1 і її представника про час і місце вирішення клопотання.

Окрім того, скасування заходів забезпечення позову вважав передчасним, оскільки 16 липня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі, де судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 було відмовлено в позові. Тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 ЦПК України суд касаційної інстанції вправі скасувати судові рішення повністю або частково, що свідчить про необхідність збереження обраних заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і відмовити у задоволенні заяви про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

У поданому відзиві 4 Територіальний вузол Урядового зв`язку, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, і ці обставини сторонами не заперечуються, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , що полягали у забороні 4 Територіальному вузлу Урядового зв`язку та Рівненському міськвиконкому вчиняти будь-які дії щодо розгляду, задоволення, розподілу та надання двохкімнатних квартир АДРЕСА_2 згідно з наказом "Про надання службового житла" від 28.11.2016.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до начальника 4 Територіального вузла Урядового зв`язку, 4 Територіального вузла Урядового зв`язку, Рівненського міськвиконкому про визнання протиправним та скасування пункту п`ятого рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, визнання протиправним та скасування наказу в частині надання двохкімнатних квартир, визнання без діяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

У червні 2018 року, тобто коли рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2017 року вже набрало законної сили і цей факт був згодом підтверджений й судом касаційної інстанції, 4 Територіальний вузол Урядового зв`язку звернувся до суду з клопотанням про скасування вжитих при розгляді справи ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року заходів забезпечення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2018 року заяву задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2017 року щодо заборони вчинення 4 Територіальному вузлу Урядового зв`язку та Рівненському міськвиконкому будь-яких дій щодо розгляду, задоволення, розподілу та надання двохкімнатних квартир АДРЕСА_2 згідно з наказом "Про надання службового житла" від 28.11.2016.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні клопотання до застосування підлягали норми процесуального права, на яких наполягав 4 Територіальний вузол Урядового зв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано скасував заходи забезпечення позову у виді заборони вчинення 4 Територіальному вузлу Урядового зв`язку та Рівненському міськвиконкому будь-яких дій щодо розгляду, задоволення, розподілу та надання двохкімнатних квартир АДРЕСА_2 згідно з наказом "Про надання службового житла" від 28.11.2016, висновки про що відобразив в оскаржуваній ухвалі.

Згідно із ч.ч. 1, 4-5, 9-11 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 10 своєї постанови від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними згідно із Постановою Верховного Суду України №2 (v0002700-09) від 12.06.2009), вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тому виходячи з наведених норм закону та аналізу роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, колегії суддів вважає, що наявність рішення суду про відмову в задоволенні позову, яке набрало законної сили, є безумовною підставою для скасування заходів забезпечення позову судом, що їх обрав. При цьому вирішення такого процесуального питання відбувається або на підставі клопотання сторони, або з власної ініціативи суду і може мати місце як безпосередньо при ухваленні рішення про відмову в позові, так і після цього шляхом постановлення відповідної ухвали.

Щодо доводів апеляційної скарги про недодержання судом норм процесуального права, що спонукає до прийняття нового судового рішення - про скасування оскаржуваної ухвали, то з ними погодитися колегія суддів не може.

Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Помимо викладеного, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до цілком (повністю) хибного розв`язання спірних відносин, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості ухвали суду, заявником зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом не здобуто.

Самі по собі покликання представника позивача про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про повідомлення ОСОБА_1 та адвоката Дяденчука А.І. з приводу часу та місця розгляду клопотання 4 Територіального вузла Урядового зв`язку не вказують про недодержання судом норм процесуального права. Так, правила ст. 158 ЦПК України не містять при вирішенні процесуального питання будь-яких вказівок про обов`язкову участь учасників справи чи хоча би про їх виклик в судове засідання, а їх неявка при цьому могла бути обов`язковою.

Тобто аргументи заявника в цій частині є надуманими і свідчать про його суб`єктивне бачення вирішення апеляційної скарги.

Не заслуговують на увагу і аргументи автора апеляційної скарги про передчасність задоволення судом клопотання про скасування заходів забезпечення позову, адже Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду 06 липня 2020 року своєю постановою погодився із правильністю судових рішень судів попередніх інстанцій.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяденчука Анатолія Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 06.10.2020

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук