ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року

м.Суми

Справа №592/9665/20

Номер провадження 22-ц/816/2062/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНДФАРМ»,

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання адміністративних послуг у м. Суми, відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цуканова Валерія Валерійовича

на ухвалу Ковпаківського районного м. Суми від 27 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі, в складі судді Шияновської Т.В., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ковпаківського районного м. Суми від 27 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГРАНДФАРМ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання адміністративних послуг у м. Суми, відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Цуканов В.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду про те, що цей спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки позивач не є учасником ТОВ «ГРАНДФАРМ» і підставою позову не є реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в його управлінні. ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх трудових прав, передбачених ст. 38 КЗпП України та гарантованих ст. 43 Конституції України, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Цуканова В.В., який підтримав скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ГРАНДФАРМ» про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася до суду із позовом про припинення трудових відносин, як директор товариства з обмеженою відповідальністю, тому цей спір має розглядатися не в межах трудових, а в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особою, якій довірено повноваження з управління ним.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Підстави для відмови у відкритті провадження в справі визначені ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за змістом п. 3 ч. 1ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як вбачається, позов пред`явлено позивачем, яка згідно з наказом № 1 від 21 лютого 2006 року, виданим на підставі рішення загальних зборів засновників ТОВ «ГРАНДФАРМ», оформленого протоколом № 1 від 06 лютого 2006 року, була призначена на посаду директора ТОВ «ГРАНДФАРМ» та приступила до виконання своїх повноважень з 21 лютого 2016 року (а.с. 7, 20).

Відповідно до Статуту ТОВ «ГРАНДФАРМ», учасниками ТОВ «ГРАНДФАРМ», між якими розподілено статутний фонд, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 13-14).

У пункті 6.2.1. Статуту ТОВ «ГРАНДФАРМ», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, протокол № 1 від 06 лютого 2006 року, зазначено, що управління діяльністю товариства здійснює директор, який призначається загальними зборами учасників товариства. З директором укладається трудовий контракт (а.с. 9-14).

Позивач призначена директором ТОВ «ГРАНДФАРМ» і до складу його учасників не входить.

Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено у статті 10 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до статті 58 вказаного Закону, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У частині першій статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. У частині третій статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до положень статей 10, 58 Закону України «Про господарські товариства», статей 98, 99 ЦК України, пункту 6.1.1. та підпункту 3 пункту 6.1.5. Статуту ТОВ «ГРАНДФАРМ», вищим органом товариства є Загальні збори його учасників, до виключної компетенції яких належить призначення та відкликання директора товариства (а.с. 9 зв.).

Згідно з частиною першою статті 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор).

Відповідно до статті 61 Закону України «Про господарські товариства», позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу.

Особливістю звільнення директора товариства, на відміну від іншого працівника, є те, що дана особа є керівною і звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону України «Про господарські товариства», відповідно до якого має право самостійно ініціювати скликання загальних зборів товариства.

Відповідно до положень статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення з роботи, позивач, як директор товариства, не є його учасником, не має частки у статутному капіталі товариства, та, відповідно, не має корпоративних прав в розумінні ст. 167 ГК України, а тому у цій справі відсутній спір з приводу корпоративних правовідносин. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Посилання в ухвалі на те, що необхідність розгляду цієї справи у порядку господарського судочинства підтверджується висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18, є помилковим, оскільки позовні вимоги та фактичні обставини справи в ній відрізняються від встановлених у цій справі. Так, у справі № 145/166/18 позивач просив визнати незаконним наказ у частині відкликання його з посади директора товариства, при цьому він був учасником товариства, а в справі, ухвала про відмову у відкритті провадження в якій переглядається, позивач не є учасником товариства, в якому призначена на посаду директора, тобто не має корпоративних прав.

Статтею 2 КЗпП України, ч. 1 ст. 19 ЦПК України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу звільнення позивача з посади директора товариства, трудова діяльність якої не пов`язана з наявністю у неї корпоративних прав у товаристві, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є господарським, а стосується трудових відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Отже, позивач, звертаючись до суду, обґрунтовано визначив належність спору до цивільної юрисдикції відповідно до предмету позову та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з трудових відносин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про підсудність спору у справі господарському суду та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Ковпаківського районного м. Суми.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цуканова Валерія Валерійовича задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського районного м. Суми від 27 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНДФАРМ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання адміністративних послуг у м. Суми, відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, а справу направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко