КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3908/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Мостової Г.І., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ільчука Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року у складі судді Хоменко В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначено, що після розірвання шлюбу рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року, ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 , самовільно вивіз набутий у шлюбі квадроцикл "Kawasaki Brute Force 750", ціна якого складає 84 000,00 грн., який як виявилось згодом відповідач виставив на продаж, що підтверджується оголошенням розміщеним на інтернет-ресурсі з продажу фототехніки у м. Києві, тобто намагається продати спільне майно без згоди позивачки.

В зв`язку з викладеним, позивач, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частку квадроциклу "Kawasaki Brute Force 750", що з урахуванням довідкового повідомлення експерта № 249 від 13.08.2019 року, становить орієнтовну вартість в розмірі 113 940 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року, позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за Ѕ частину квадроциклу KAWASAKI BRUTE FORCE 750 у розмірі 56 970 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, в супереч вимогам чинного законодавства було взято до уваги довідкове повідомлення № 249 від 13.08.2019 року, яке не може бути допустимим та прийнятним доказом по справі, оскільки в ньому вказано лише орієнтовну вартість майна.

Крім того, вказано, що в рішенні суду не наведено на підставі яких доказів встановлено факт перебування у спільній сумісній власність подружжя квардроциклу.

Також судом першої інстанції не було встановлено джерело походження коштів, за які було придбано вказаний транспортний засіб, що є обов`язковим для визнання чи не визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника адвоката Ільчука В.О. які просили апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_2 та її представника адвоката Чорну О.О., які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого набули майно, а саме: квадроцикл «Kawasaki Brute Force 750», 2008 року випуску (а.с. 33-35).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, районний суд виходив зобґрунтованості вимог позивачки щодо стягнення на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частки квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750», проте, в розмірі 56 970 грн., визначених, виходячи із вартості, встановленого довідковим повідомленням № 249 від 13.08.2019 року, складеного експертом Козаковим О.О. про те, що орієнтовна вартість квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750» станом на 13.08.2019 року складає 113 940 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).

В ході розгляду справи стороною відповідача заперечувалось те, що квадроцикл є власністю відповідача з огляду на те, що він не зареєстрований в установленому законом порядку як транспортний засіб.

Між тим, як убачається з технічного паспорту спеціального механічного транспортного засобу для автомобільного спорту № ТП.28.1357.15 квадроцикл «Kawasaki Brute Force 750», 2008 року випуску був зареєстрований 09.10.2015 року під реєстраційним № 1357.15 з зазначенням його власника - ОСОБА_1 . За наслідками реєстрації ОСОБА_1 було видано членську картку Автомобільної федерації України № АМ.29.1007.15, що дійсна до 09.10.2016 (а.с.33-35).

Відповідно до даних долученої до справи адвокатом Чорною О.О. довідки про відповідність електронних доказів, 21.08.2019 року адвокатом Чорною О.О. було зроблено фотокопіювання екрану монітору з веб-сторінки відповідача ОСОБА_1 у соціальній мережі Фейсбук, на яких розміщені фотознімки квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750» у період 2015-2017рр. (а.с.65).

Даючи пояснення в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 вказувала на те, що квадроцикл «Kawasaki Brute Force 750» було придбано влітку 2015 року.

З урахуванням викладеного, зазначених пояснень позивача, які узгоджуються з датою вчинення реєстраційних дій спірного рухомого майна Автомобільною федерацією України та періодом висвітлення ОСОБА_1 в мережі Інтернет інформації щодо спірного квадроциклу, колегія суддів визнає доведеним факт придбання сторонами квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750» влітку 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо визнання квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750», 2008 року випуску об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки придбано рухоме майно за час перебування останніх у шлюбі, а презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя відповідачем ОСОБА_1 не спростована.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

На підтвердження вартості спірного майна, в матеріалах справи наявне довідкове повідомлення № 249 від 13.08.2019 року, складене експертом Козаковим О.О. про те, що орієнтовна вартість квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750» станом на 13.08.2019 року складає 113 940 грн., а тому районний суд правомірно виходив з обґрунтованості вимог позивачки щодо стягнення на її користь грошової компенсації вартості 1/2 частки квадроциклу «Kawasaki Brute Force 750», що становить 56 970 грн.

Вказана довідка не спростована відповідачем, а інших доказів матеріали справи не містять.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено джерело походження коштів, за які було придбано вказаний транспортний засіб, що є обов`язковим для визнання чи не визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, характер правовідносин та застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ільчука Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: