Провадження № 2/761/93/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виділ частки в натурі, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить виділити в натурі у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 у складі приміщень: 2-1 - тамбур площею 3,0 кв.м, 2-2 - коридор площею 3,0 кв.м, 2-3 - житлова кімната площею 20,1 кв.м, 2-4 коридор площею 7,6 кв.м, 2-5 житлова площею 17,3 кв.м, 2-6 житлова площею 13,5 кв.м, 2-7 - кухня площею 11,0 кв.м, 2-8 - санвузол площею 2,3 кв.м з урахуванням надвірних будівель і споруд: 1/2 сараю під літ. «Б», гараж під літ. «Ж», вбиральня під літ. «В», 1/2 частина споруджень №1-5 літ. «І» та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 набула право власності на 46/100 частин житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування частини житлового будинку від 01 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко І.В. за реєстровим номером №1140 та зареєстрованого 19.06.2006р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за №25069. Згідно з п.1 Договору дарування від 01.06.2006р. на земельній ділянці площею 600 кв.м розташовано житловий будинок з шлакобетону, позначений на плані під літ. А, жилою площею 76,30 кв.м, а також будівлі і споруди: сарай з льохом, позначений на плані під літ. Б, вбиральня, позначена на плані під літ. Г, гараж, позначений на плані під літ. Е, гараж, позначений на плані під літ. Ж, спорудження, позначені на плані 1-5,1. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, за позивачем визнано право власності на прибудову до житлового будинку АДРЕСА_2 , позначену в технічному паспорті літерами «а-2», «а- 3» у складі приміщень: 2-1 - тамбур площею 3,0 кв.м, 2-2 - коридор площею 3,0 кв.м, 2-3 - житлова кімната площею 20,1 кв.м, 2-7 - кухня площею 11,0 кв.м, 2-8 - санвузол площею 2,3 кв.м. Таким чином, за рахунок прибудови, яка є власністю позивача, її загальна і житлова площа збільшилась майже вдвічі, хоча розмір частки залишився незмінним.

На сьогоднішній день у володінні позивача перебуває квартира АДРЕСА_1 у складі приміщень:

2-1 - тамбур площею 3,0 кв.м,

2-2 - коридор площею 3,0 кв.м,

2-3 - житлова кімната площею 20,1 кв.м,

2-4 - коридор площею 7,6 кв.м,

2-5 - житлова площею 17, 3 кв.м,

2-6 - житлова площею 13,5 кв.м,

2-7 - кухня площею 11,0 кв.м,

2-8 - санвузол площею 2,3 кв.м.

Згідно з даними технічної інвентаризації за квартирою АДРЕСА_1 обліковується загальна площа 77,8 кв.м, з яких житлова площа складає 50,9 кв.м, підсобна - 26,9 кв.м. Звернувшись до Реєстраційної служби ТУЮ в м. Києві з рішенням суду для реєстрації права власності на прибудову, позивач змушена була просити про залишення своєї заяви без розгляду, оскільки державним реєстратором було виявлене самочинне будівництво, яке є перешкодою для реєстрації права власності. Самочинне будівництво на території домоволодіння АДРЕСА_2 належить іншому співвласнику будинку - ОСОБА_3 . Відповідачу належить 54/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які він набув в порядку спадкування після смерті матері на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2008р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2011р.

Відповідач користується квартирою АДРЕСА_4 , яка згідно з технічним паспортом на будинок від 09.09.2005р. складається з таких приміщень:

1-1 - кухня площею 8,5 кв.м з погребом,

1 -2 - ванна площею 2,0 кв.м,

1-3 -житлова кімната площею 8,8 кв.м,

1-4 - житлова кімната площею 16,6 кв.м.

Згідно з даними технічної інвентаризації за квартирою АДРЕСА_4 обліковується загальна площа 35,9 кв.м, з яких житлова площа - 25,4 кв.м, підсобна - 10,5 кв.м. Квартира №1 у складі вказаних вище приміщень була виділена матері відповідача на підставі рішення Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року. Будинок АДРЕСА_2 розміщений на земельній ділянці площею 600 кв.м, крім того лишки - 258 кв.м (Рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів №446 від 12.05.1955р.), самовільно зайнятої землі 0 кв.м, що вбачається з Довідки-характеристики і короткої технічної характеристики БТІ. Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року визначена лінія розподілу земельної ділянки між співвласниками, яка пролягає по лінії прибудови до рогу погреба під гаражем-сараєм літ. «Б». В зв`язку з набуттям права власності на 46/100 частин житлового будинку, на підставі листа ОСОБА_1 від 21.05.2007р. та супроводжуючих документів, в базі даних земельного кадастру відбулась зміна землекористувача ділянки з кадастровим кодом 91:262:039 площею 463,24 кв.м на ОСОБА_1 . На земельній ділянці площею 463,24 кв.м з кадастровим кодом 91:262:039, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , крім житлового будинку і прибудов до нього, розміщені наступні будівлі та споруди: 1/2 сараю під літ. «Б», гараж під літ. «Ж», вбиральня під літ. «В» та частина споруджень №1-5 літ. «І». На земельній ділянці площею 389,41 кв.м з кадастровим кодом 91:262:040, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 , крім житлового будинку, розміщені наступні будівлі та споруди: 1/2 сараю під літ. «Б», вбиральня під літ. «Г», гараж під літ. «Е», гараж під літ. «З», та частина споруджень №1-5 літ. «І». Саме гараж під літ. «З» площею 31,7 кв.м, який збудований на виділеній відповідачу в користування земельній ділянці, і є самочинним будівництвом. Про це свідчить штамп в технічному паспорті. Крім того, як вбачається з повідомлення Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у м. Києві від 28.02.2011р. №1/26-1369/09, дозвіл на виконання будівельних робіт на АДРЕСА_4 не надавався. Перевіркою з виїздом на місце за вказаною адресою виявлено існуючий гараж, який згідно з технічним паспортом від 20.01.2006р. визначено як самовільне будівництво. Отже, самочинне будівництво, яке здійснене на земельній ділянці, що виділена в користування відповідачу, є перешкодою для реалізації позивачем свого права власності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року відкрито провадження у справі.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-416 від 31 травня 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв`язку із довготривалим лікарняним судді Малинникова О.Ф.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В., призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи було задоволено. Призначено у цивільній справі №761/24651/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виділ частки в натурі судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року провадження у справі було відновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 було замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 03 вересня 2020 року позивач, представник позивача не з`явилася, подали заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог закону, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов таких висновків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/536/14-ц (суддя Макаренко І.О.) встановлено, що:

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №219 від 10 лютого 1981 року будинок АДРЕСА_2 житловою площею 50,3 кв.м, корисною площею 70,7 кв.м був прийнятий в експлуатацію. Цим же рішенням погоджено видати свідоцтво на право особистої власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_4 та на 1/2 частину громадянину ОСОБА_5 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1986 року, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_5 спадщину в рівних долях прийняли: його дружина - ОСОБА_6 і син - ОСОБА_7 . Спадкове майно складалось з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Виконкомом Шевченківської Райради народних депутатів м. Києва від 15 травня 1981 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 28 травня 1981року.

02 червня 1986 року ОСОБА_7 зареєстрував право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 у Київському міському бюро технічної інвентаризації.

За рішенням виконкому Шевченківської райради №281 від 19 червня 1987 року ОСОБА_7 , як співвласник будинку АДРЕСА_2 , отримав дозвіл на окрему будинкову книгу. 23 червня 1987 року на підставі рішенням виконкому Шевченківської райради №281 від 19 червня 1987 року ОСОБА_7 була видана окрема будинкова книга.

Запис у будинковій книзі свідчить про те, що з 10 липня 1986 року ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Запис перенесено з іншої домової книги.

Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 24 жовтня 1987 року у цивільній справі № 2-1670/87 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_4 , про визначення порядку користування житловим будинком і вселення, а також за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про порядок користування 1/2 частиною будинку, позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені. Суд вирішив вселити ОСОБА_7 в будинок АДРЕСА_2 , виділити йому в конкретне користування житлову кімнату площею 7,6 кв.м, а житлову кімнату площею 17,3 кв.м залишити в користуванні ОСОБА_6 . Підсобні приміщення - кухню площею 3,7 кв.м, душову площею 1,8 кв.м, коридор площею 4,4 кв.м залишити в спільному користуванні сторін. Зобов`язати ОСОБА_7 закрити дверний отвір з кімнати 7,6 кв.м в кімнату 17,3 кв.м, а також зробити дверний отвір з кімнати площею 17,3 кв.м в коридор площею 4,4 кв.м. Вирішено питання грошової компенсації а також витрат на юридичну допомогу. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням №510 виконкому Шевченківської райради народних депутатів м. Києва від 09.11.1987р. ОСОБА_7 надано дозвіл на прибудову кухні, душової, коридору і збільшення житлової кімнати 7,6 кв.м до площі 19,9 кв.м.

Рішенням №19 виконкому Шевченківської райради народних депутатів м. Києва від 09.01.1989р. за заявою ОСОБА_7 узаконено збільшення площі житлової кімнати на 7,8 кв.м порівняно з тим, як передбачалось.

Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року у справі №2-260/89 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 про поділ домоволодіння і визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання права власності на сарай, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Суд вирішив визнати за нею право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 , виділивши їй приміщення: 2-1 площею 8,3 кв.м з погребом, 2-2 площею 1,8 кв.м, 2-3 площею 17,3 кв.м, а також 1/4 частину гаража-сарая літ. «Б». Суд визнав за ОСОБА_7 право власності на 1/4, частину будинку АДРЕСА_2 , виділивши йому кімнату 3-3 житловою площею 7,6 кв.м, а також 1/4 частину гаража-сарая літ. «Б». За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 , виділено їй приміщення: 1-1 площею 8,5 кв.м з погребом, 1-2 площею 2,0 кв.м, 1-3 площею 8,8 кв.м, 1-4 площею 16,6 кв.м, а також 1/2 частина гаража-сарая літ. «Б».

Суд визначив порядок конкретного користування земельною ділянкою, відповідно до якого виділив у користування:

1. ОСОБА_6 155 кв.м, прилеглих до її частини будинку;

2. ОСОБА_7 155 кв.м, прилеглих до його частини будинку;

Двір площею 119 кв.м залишити в їх спільному користуванні.

3. ОСОБА_4 429 кв.м, прилеглих до її частини будинку по лінії кута прибудови ОСОБА_7 до кута погреба під гаражем-сараєм літ. «Б».

Суд вирішив також питання компенсації витрат, пов`язаних з проведенням судово-технічної експертизи.

Рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року у справі №2-260/89 встановлено, що ОСОБА_7 своїми силами добудував собі житлове і підсобне приміщення і не буде користуватись кухнею, душовою, погребом.

Додатковим рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 27 грудня 1989 року за ОСОБА_4 визнано право власності на погреб під сараєм літ. «Б», металевий гараж літ. «Д» і гараж літ. «Е».

Додатковим рішенням Шевченківського районного народного суду м. Києва від 12 лютого 1992 року визначені ідеальні долі співвласників будинку по АДРЕСА_2 : ОСОБА_4 - 27/50 частин; ОСОБА_6 - 39/100 частин; ОСОБА_7 - 7/100 частин.

Право власності ОСОБА_7 на 7/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 24 грудня 1992 року за №25069 на підставі рішення Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року та додаткового рішення Шевченківського районного народного суду м. Києва від 12 лютого 1992 року.

07 березня 1997 року ОСОБА_7 придбав 39/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., зареєстрованим в реєстрі за №2-1127.

Право власності на 39/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_7 в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 08 квітня 1997 року за №25069.

01 квітня 2004 року міжвідомчою комісією Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації був проведений огляд домоволодіння АДРЕСА_2 з питання прийняття в експлуатацію прибудови «а-3» площею 3,7 кв.м, гаражу «Ж» площею 15,5 кв.м, прибудови «а», збільшеної на 3,3 кв.м, коридору площею 7,6 кв.м переобладнаного з житлової кімнати, житлової кімнати площею 13,5 кв.м переобладнаної з кухні, ванни, душової, які належать ОСОБА_7 . За результатами роботи комісії був складений і підписаний Акт №90 про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об`єкту у приватному домоволодінні АДРЕСА_2 від 01 квітня 2004 року.

Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації №1267 від 16 липня 2004 року було затверджено акт міжвідомчої комісії №90 від 01 квітня 2004 року про прийняття до експлуатації: прибудови «а-3» площею 3,7 кв.м, гаражу «Ж» площею 15,5 кв.м, прибудови «а», збільшеної на 3,3 кв.м, коридору площею 7,6 кв.м переобладнаного з житлової кімнати, житлової кімнати площею 13,5 кв.м переобладнаної з кухні, ванни, душової. Цим же розпорядженням ОСОБА_7 надано дозвіл зареєструвати в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» прибудови, перебудови та гараж.

01 червня 2006 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 46/100 частин житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Договір дарування частини житлового будинку від 01.06.2006р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко І.В., реєстровий номер №1140.

19 червня 2006 року право власності ОСОБА_1 на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за №25069.

ОСОБА_3 набув право власності на 54/100 частини житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті матері, ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2008 року, виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітрохіною В.Є.,зареєстрованого в реєстрі за №4-1610 та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 березня 2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-281.

Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_3 є власником 54/100 частини житлового будинку з будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана частка належала його матері, ОСОБА_4 , на підставі рішення Шевченківського районного народного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року та додаткового рішення Шевченківського районного народного суду м. Києва від 12 лютого 1992 року.

ОСОБА_3 користується в будинку АДРЕСА_4 . Вказана квартира належала ОСОБА_4 , а зараз належать її синові - ОСОБА_3 і складається з наступних приміщень: 1-1 - кухня площею 8,5 кв.м з погребом, 1-2 - ванна площею 2,0 кв.м, 1-3 - житлова кімната площею 8,8 кв.м, 1-4 - житлова кімната площею 16,6 кв.м. Наведений перелік приміщень, їх нумерація та площа повністю збігаються з переліком приміщень, виділених ОСОБА_4 за рішенням Шевченківського районного народного-суду м. Києва від 11 грудня 1989 року.

У відповідності до технічного паспорта від 10.09.2004р., наданого позивачем, загальна площа по квартирі АДРЕСА_4 становить 35,9 кв.м, з яких 25,4 кв.м - житлова, 10,5 кв.м - допоміжна.

Аналіз наведених даних вказує на те, що у квартирі АДРЕСА_4 жодних прибудов, перебудов чи перепланувань здійснено не було.

Натомість, квартира АДРЕСА_1 , якою володіє і користується ОСОБА_1 , була збільшена за рахунок спірних прибудов.

Згідно з технічним паспортом на будинок, загальна площа по квартирі АДРЕСА_1 становить 77,8 кв.м, з яких 50,9 кв.м - житлова, 26,9 кв.м - підсобна.

Судом було встановлено, що кожна з житлових квартир в будинку облаштована для ізольованого користування, має самостійний вхід (вихід) на прилеглу земельну ділянку. Загальна земельна ділянка розділена між співвласниками на дві частини, які відокремлені одна від одної цегляним парканом. В зв`язку з цим суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що прибудова, яка знаходиться на її частині земельної ділянки, не порушує прав позивача, не створює перешкод та незручностей в користуванні позивачу своєю частиною будинку.

Ухвалою Апеляційного суду м .Києва від 11 листопада 2015 року зазначене рішення було залишено без змін.

В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2018 року відповідно договору дарування частини житлового будинку ОСОБА_3 передав частину будинку у власність дружини - ОСОБА_2 . Предметом договору є 54/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з надвірними будівлями: гараж під літерою «Е» та сарай з льохом під літерою «Б».

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, від 26.09.2018 року власником 54/100 частки майна є ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта від 30.10.2019 №28742/18-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №761/24651/16-ц встановлено, що узагальнюючи результати візуально-інструментального обстеження, данні, що містяться в правовстановлюючих документах щодо ідеальних часток співвласників (46/100 та 54/100) у житловому будинку літ. «А» з прибудовами лат. «а», «а1», «а2», «а3», об`ємно- планувальне та конструктивне рішення житлового будинку, його технічний стан, фактичне користування співвласників квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 у житлового будинку, відсутність необхідності у проведенні будівельних робіт, які пов`язані з перебудовою існуючого житлового будинку з метою обладнання ізольованих квартир з вимогами нормативних актів, слідує: виділити в натурі ОСОБА_1 частину житлового будинку (квартиру АДРЕСА_1 та зазначених у технічному паспорті Київське МБТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09.09.2005 приміщень, а саме: 2-1 тамбур площею 3,0 кв.м., 2-2 коридор площею 3,0 кв.м., 2-3 житлова площею 20,1 кв.м., 2-4 коридор площею 7,6 кв.м., 2-5 житлова площею 17,3 кв.м., 2-6 житлова площею 13,5 кв.м., 2-7 кухня площею 11,0 кв.м., 2-8 санвузол площею 2,3 кв.м., всього загальною площею 77,8 кв.м., у т.ч. житловою площею 50,9 кв.м., а також надвірних будівель Ѕ сараю літ. «Б», гараж літ «Ж» та Ѕ споруд 1-5, «І» (ворота, хвіртка, огорожа, вимощення), відповідно до вимог нормативно-правових актів- можливо.

Одночасно з цим, щодо вбиральні літ. «В», яка наведена у переліку надвірних будівель, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_2 та примикає до квартири АДРЕСА_1 , експерт зазначив, що згідно правовстановлюючих документів які містяться в матеріалах справи, даних технічного паспорту БТІЦ на домоволодіння АДРЕСА_2 від 20.01.2006 надвірна будівля (вбиральня під літ. «В») на земельній ділянці не існувала, тому не включається в перелік об`єктів, які підлягають виділу.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.

Згідно з п. 1.2 Інструкції, затвердженої наказом №55 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року №774/14041, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Технічна можливість виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна підтверджена наданими суду відповідними письмовими доказами.

На спростування доказів сторони позивача відповідачем не надано жодного документу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 200,00 грн., та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5 005,00 грн., сукупно - 7 205,00 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 183, 317, 319, 321, 356, 358, 364, 376 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про виділ частки в натурі - задовольнити в повному обсязі.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 у складі приміщень: 2-1 - тамбур площею 3,0 кв.м, 2-2 - коридор площею 3,0 кв.м, 2-3 - житлова кімната площею 20,1 кв.м, 2-4 коридор площею 7,6 кв.м, 2-5 житлова площею 17,3 кв.м, 2-6 житлова площею 13,5 кв.м, 2-7 - кухня площею 11,0 кв.м, 2-8 - санвузол площею 2,3 кв.м з урахуванням надвірних будівель і споруд: 1/2 сараю під літ. «Б», гараж під літ. «Ж», вбиральня під літ. «В», 1/2 частина споруджень №1-5 літ. «І».

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7 205,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , іпн - НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 , іпн - НОМЕР_2 .

Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, адреса місця знаходження - 01001, м. Київ, пров. Музейний, буд.2-д.

Повний текст рішення складений 04 вересня 2020 року.

Суддя: