Справа №266/1572/20
Провадження№ 2/266/558/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Федотова В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, відшкодування витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт , суд

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2020року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом в якому він просить визнати за ним право власності на ј частку будинку АДРЕСА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , а за відповідачем ОСОБА_2 , який є його батьком, на ѕ частки зазначеного спадкового будинку. Також відповідач просить стягнути з відповідача на його користь 150 000гривень витрати на ремонтні роботи, які були проведені ним за власні кошти у будинку АДРЕСА_1 , та в 21/50 частці будинку АДРЕСА_2 .

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , шляхом заборони його відчуження. В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те,що житловий будинок є спадковим майном після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він поніс витрати по ремонту зазначеного спадкового майна,а також 21/50 частки будинку АДРЕСА_2 , що належить відповідачу на праві приватної власності. Оскільки на даний час відповідач має певні відхилення психічного стану , передав правовстановлюючі документи стороннім людям - у позивача є сумніви,що виконати рішення суду буде неможливо, у зв`язку з чим просить накласти арешт на спадкове майно.

Суддя, дослідивши заяву про забезпечення позову, долучені до неї документи приходить до наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Наведеною нормою встановлена вимога про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До позовної заяви позивачем було надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру на 1аркуші де зазначено,що інформаційну довідку видала Перша маріупольська державна нотаріальна контора 05.10.2015року, у зв`язку з підготовкою до видачі свідоцтва про право на спадщину.

В зазначеній інформаційній довідці відсутні відомості про спадкоємців або відомості про майно, яке входить до складу спадщини.

Також позивачем надано до позову Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.09.2006р., видане Державним комунальним підприємством «Першотравневе бюро технічної інвентаризації». В витягу зазначено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 21/50 частки будинку АДРЕСА_2 .

Відомості про наявність у відповідача чи у спадкодавця на праві власності іншого майна у матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи відсутні відомості про право власності на будинок АДРЕСА_1 , позивач не ідентифікував його, також відсутні відомості про вартість майна його найбільш імовірну ринкову вартість .

Виходячи з наведеного суд вважає,що позивачем не доведено ,що майно на яке він просить накласти арешт належало спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві власності, , що він та відповідач ,як спадкоємці можуть претендувати на зазначене спадкове майно , а також,що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

В зв`язку з наведеним суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, відшкодування витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Федотова В. М.