Справа № 171/1464/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2020 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Харченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

26.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01.09.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного проживання та перебування у шлюбі мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем сімейне життя не склалося, вона подає позов про розірвання шлюбу. На даний час відповідач допомагає дитині коштами, проте не систематично. Але утримання дитини потребує систематичного повноцінного харчування, витрат на придбання предметів, що сприяють інтелектуальному та фізичному розвитку дитини. Власними силами забезпечити дитину всім необхідним вона не в змозі, так як власного житла не має, багато коштів йде на орендовану квартиру, вважає, що батько дитини повинен приймати активну участь в утриманні сина. Відповідач працює, інших неповнолітніх дітей не має. Тому, на підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на отримання сина в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року відкрито провадження за даним позовом, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження, у судове засідання викликано сторін.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву, відповідно до якої повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, просить справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 01.09.2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 01.09.2015 року (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01.09.2015 року (а.с.4).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Апостолівської міської ради №1222 від 08.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 20.08.2020 року центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №2161 від 20.08.2020 року встановлено, що до складу зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_2 - заявник; ОСОБА_1 - дружина; ОСОБА_3 - син (а.с.15).

Позивач, стверджуючи, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, звернулась до суду за захистом порушеного права і з цих підстав між сторонами виник спір.

При вирішенні спору, суд виходить з настпуного.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно дост.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зіст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 сторони домовленості щодо участі відповідача у утриманні дитини не досягли, позивач наполягає на стягненні аліментів у частці від заробітку, відповідач позов визнав, у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, на користь позивачки, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитою повноліття.

З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 гр. 80 коп. на користь держави.

На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.08.2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 840 гр. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Апостолівський районний суд.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстраціїї: АДРЕСА_1 .

СуддяН. В. Хоруженко