ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7377/19 Номер провадження 22-ц/814/839/20Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2020 року, постановлене суддею Предоляк О.С., повний текст рішення складено - дата не вказана

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частин заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, і до досягнення дитиною трирічного віку.

Заява мотивована тим, що 11.06.2019 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. На теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання щомісячно у розмірі по 1/6 частці із заробітку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку -задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що на підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, враховуючи матеріальний стан відповідача, позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким провадження у справі зупинити до розгляду іншої справи за його позовом до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене на підставі одного єдиного достовірно встановленого факту, що позивач з відповідачем проживає окремо, документальне підтвердження інших висновків суду відсутнє. За змістом ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував його заяву про те, що він навчається у вищому навчальному закладі за контрактом, несе витрати на оплату навчання, суд не перевірив його майновий стан, не дав оцінку тому, що на час пред`явлення позову, позивачем не надано належних та допустимих доказів спільного проживання з дитиною, що є обов`язковою умовою, також відповідач вказує на те, що ним подано позов до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та розірвання шлюбу, проте, суд відмовив йому у зупиненні провадження у справі до вирішення по суті позову про його батьківство.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, 11.06.2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 6).

Від зареєстрованого шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утримання (а.с. 7).

Відповідач добровільно коштів на утримання непрацездатної дружини не надає, що вбачається зі змісту позову та визнається відповідачем.

На час звернення до суду з позовом сторони спільно не проживають.

Малолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивача та проживає з нею. Відповідач є батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання позивача, як дружини, яка доглядає за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку, не надає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Як пояснив відповідач, він на даний час працює та навчається.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 вказує, що він працює водієм у ТОВ «ПРАТ» та отримує заробітну плату у розмірі 4 800 грн. на місяць, інших доходів не має, нерухомістю не володіє, «свого обов`язку по утриманню та піклуванню за дружиною та дитиною не заперечував», але з огляду та ситуацію, що відбувається останній час, у нього виникають сумніви щодо біологічного батьківства по відношенню до ОСОБА_3 (а.с. 25-26).

Таким чином, зазначене у відзиві на позов є фактично визнанням відповідачем позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.1,2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У судовому засіданні у суді першої інстанції відповідач заперечував проти задоволення позову, проте, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення ухвалене на підставі єдиного достовірно встановленого факту, що позивач з відповідачем проживає окремо, документальне підтвердження інших висновків суду відсутнє, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідач у відзиві на позов не заперечує факт окремого проживання з дружиною, яка переїхала від нього до своїх батьків ще до народження дитини. При цьому відповідач не зазначає про те, що він надає будь-яку матеріальну допомогу дружині по утриманню дитини. Відповідач зазначає, що має місце роботи, отримує заробітну плату. Його доводи про те, що він завчається у вищому навчальному закладі на контрактній основі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що позивачем не підтверджено факт проживання з дитиною, оскільки відповідач не надав відповідні докази на спростування цього факту, дитина перебуває у віці до одного року, по справі відсутні відомості про те, що дитина у такому віці не проживає з матір`ю та не перебуває на її утриманні.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що ним пред`явлено до суду позов про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та розірвання шлюбу, оскільки це є правом особи, факт звернення до суду з цим позовом у даному випадку не є законною підставою для зупинення провадження у справі, вказаний позов подано відповідачем після подачі позивачем позову про стягнення аліментів на своє утримання.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає також підстав для задоволення вимоги відповідача в апеляційній скарзі, яка зазначена у її прохальній частині, про скасування рішення суду першої інстанції та зупинення провадження у справі до розгляду його позову про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини та розірвання шлюбу, оскільки нормами ЦПК України це не передбачено.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов