Номер провадження: 22-ц/813/5657/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач- ОСОБА_2 ,

відповідач- ОСОБА_3 ,

відповідач-приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова Олександра Ігорівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року у складі судді Калашнікової О.І.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О.І. про визнання недійсними правочинів, визнання дій нотаріуса незаконними, скасування реєстрації права власності.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Накладений арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 (житловий будинок з господарськими спорудами і земельною ділянкою), належний на праві власності ОСОБА_3 шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього домоволодіння у будь-який спосіб до вирішення судом даного спору. Ухвалу для виконання надано ОСОБА_1 (для надання до реєстрації в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради) та ОСОБА_3 .

Не погодившись з цією ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не наведено достатніх підстав, що обумовлюють існування негативних ризиків в разі не вжиття заходів забезпечення позову. Судом не встановлено, що між сторонами дійсно спір не виникав. Дії позивача направлені на завдання відповідачу перешкод у користуванні нерухомим майном, незважаючи на те, що аналогічний спір між сторонами вже вирішувався у справі №520/5237/19. Позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Позов є безпідставним та необґрунтованим. В рамках справи №520/5237/19 судом було відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Суд не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення.

22.09.2020 від представника апелянта надійшло клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги за його відсутністю та представника.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі учасників судового процесу. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складений 07.10.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, забезпечення позову- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне дотримання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови).

Зі змісту позову вбачається, що позивач оспорює договір позики та договір іпотеки, укладені 08.09.2018 між нею та відповідачем ОСОБА_3 та просить визнати дії приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки 08.09.2018 незаконними. В позові посилається на те, що на підставі вказаних правочинів вона була позбавлена права власності на будинок, що також порушує права та інтереси неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2003 року народження, яку позбавлено права користуванням житлом в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Отже, та обставина, що між сторонами дійсно виник спір щодо дійсності договору позики та договору іпотеки нерухомого майна, на підставі якого право власності на будинок перейшло до відповідача, є очевидною.

У даному випадку підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що майно, яке належить ОСОБА_3 може зникнути або ж зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, і доходить висновку про співмірність заходу забезпечення позову (арешту) із заявленими позивачами вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що обраний захід забезпечення позову не відповідає змісту заявлених позовних вимог та є безпідставним, оскільки його незаконно позбавлено як власника права розпоряджатися спірним об`єктом нерухомого майна, відхиляються апеляційним судом, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

При цьому заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а такий вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони вчиняти дії щодо його відчуження не позбавляє відповідача права володіння та користування вказаним майном.

Незастосування зустрічного забезпечення на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, на майновий стан відповідача не впливають. При цьому суд не позбавлений можливості вирішити вказане питання за відповідним клопотанням в окремій ухвалі про зустрічне забезпечення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 07.10.2020.

Головуючий:

Судді: