Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/404/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши на підготовчому засіданні клопотання відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича, про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулося до суду з даним позовом, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 15.01.2020 року, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 04.03.2020 року, просить в судовому порядку: 1) визнати недійсним Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №б/н від 05.01.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0011, площею 2,4723 га, яка розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району, 2) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0011, площею 2,4723 га, яка розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), дата та час державної реєстрації: 05.03.2019 року 11:32:16, і припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0011, площею 2,4723 га, яка розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району.

30.01.2020 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.05.2020 року відповідач - ОСОБА_1 подав до суду клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову, мотивуючи тим, що копію ухвали про відкриття провадження він отримав у лютому 2020 року, однак на дату отримання ухвали з копією позовної заяви він не мав можливості отримати правничу допомогу. Крім того, починаючи з вересня 2018 року він перебуває у судових процесах з ТОВ Агрофірма «Матюші». В нього був укладений договір про надання правничої допомоги із АО «Кузьменко, Діденко та партнери» та 23.03.2020 року він припинив договірні відносини з ними, після чого скористався правничою допомогою іншого адвоката, який допоміг скласти необхідні документи. Він не є фахівцем у законодавстві, тому не міг підготувати зустрічний позов та відзив на позовну заяву самостійно. Також, зазначає, що 30.03.2020 року Верховною радою України було прийнято Закон «Про внесення змін деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», а саме ч. 3 Розділ XII Прикінцевих положень ЦПК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, для подання відзиву та пред`явлення зустрічного позову, продовжуються на строк дії такого карантину. До клопотання додав відзив на позов, в якому просив відмовити ТОВ «Агрофірма Матюші» у задоволенні позовних вимог, та подав зустрічну позовну заяву до ТОВ Агрофірма «Матюші», третя особа: ТДВ «Шамраївський цукровий завод», про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, в якому просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву до ТОВ Агрофірма «Матюші», третя особа: ТДВ «Шамраївський цукровий завод», про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, в якому просив: прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву та розірвати договір оренди землі від 07.08.2014 року, укладений між ним та ТОВ Агрофірма «Матюші», який зареєстрований 24.03.2015 року реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, номер запису про інше речове право 9155725, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на його користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 16946,79 грн. та пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 17037,61 грн.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, крім іншого, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У справі «Юніон АліментаріаСандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Так, 30.01.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з підготовчим судовим засіданням, в ухвалі відповідачам було встановлено строк для подання відзиву та пред`явлення зустрічного позову - 15 днів з дня отримання ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 08.02.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 115), отже у разі заперечення проти позовних вимог мав скористатися своїм право на подання відзиву та пред`явлення зустрічного позову у строк встановлений судом, однак таких дій не вчинив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданої до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, якщо особа вважає, що процесуальний строк може бути пропущеним має подати до закінчення цього строку заяву про його продовження.

Однак, відповідач - ОСОБА_1 не подав до суду заяву продовження процесуального строку встановленого судом до закінчення цього строку та не надав доказів щодо поважності причин його пропуску.

Так, з додатків до клопотання вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2018 року уклав Договір про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Кузьмено, Діденко та партнери», а 23.03.2020 року вказаний договір сторони припинили, отже в період з моменту відкриття провадження у справі та протягом встановлених судом строків для подання відповідних заяв у справі, відповідач мав правову підтримку для реалізації своїх прав.

Також, як вбачається з матеріалів справи відповідач у встановлений строк мав подати відзив і зустрічну позовну заяву, а відповідно до постанови КМ України «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVІD-19» від 11.03.2020 року № 211, на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 року.

Однак, провадження у справі відкрито та відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками задовго до встановленого карантину, тому обґрунтування пропуску процесуальних строків із-за наведеного, є безпідставними та розцінюються судом, як зловживання стороною своїми процесуальними правами.

Таким чином, клопотання відповідача щодо поновлення процесуальних строків не підлягає до задоволення.

Отже, провадження у справі відкрито та відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позов з додатками задовго до встановленого карантину, тому послання як поважність причин - карантинні заходи встановлені в України є недоречними.

Також, суд вважає, що спільний розгляд позовної заяви ТОВ Агрофірма «Матюші», про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , є недоцільним, оскільки задоволення зустрічного позову не може виключати повністю або частково задоволення первісного позову та спільний їх розгляд затягне розгляд справи та істотно розширить предмет доказування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та поданої відповідачами інформації спір між сторонами щодо договору оренди землі від 07.08.2014 року триває з вересня 2018 року, а отже, ОСОБА_1 не був обмежений в праві звернутися до суду із самостійним позовом про розірвання договору оренди.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та її повернення заявнику, що не позбавляє ОСОБА_1 права пред`явити позов в загальному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд, зокрема, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Таким чином, враховуючи зазначене та з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи, суд вважає за можливе прийняти поданий відповідачем відзив на позовну заяву, як письмові пояснення із запереченнями проти позову.

Керуючись ст. 43, 44, 127, 193, 194, 258-260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позов, відмовити.

Прийняти до розгляду відзив ОСОБА_1 , як письмові пояснення із запереченнями проти позову.

У задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку та прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ Агрофірма «Матюші», третя особа: ТДВ «Шамраївський цукровий завод», про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, відмовити та повернути зустрічний позов заявнику.

Ухвала в частині щодо клопотання про поновлення процесуальних строків може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

В іншій частині ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. В. Бондаренко