Справа № 766/1490/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.02.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Капітонова А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.11.2015 року відповідач позичив у нього в борг суму у розмірі 9000,00 доларів США, про що надав розписку про отриманні коштів. Згідно розписки, відповідач зобов`язувався повернути борг в термін до 15.02.2016 року. Однак, у передбачений розпискою строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання повернути борг в сумі 9000,00 доларів США, та ухиляється від виконання свого зобов`язання, у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою 9000,00 доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України.

Ухвалою від 08.04.2019 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник Позивач адвокат Беженар Є.О. надала заяву, якою позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подав.

13.02.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15.11.2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено в усній формі договір позики. На підтвердження укладення даного договору та отримання коштів, 15.11.2015 Відповідач написав відповідну розписку, згідно з якої він отримав від Позивача 9000,00 доларів США. Відповідач зобов`язався в строк до 15.02.2016 року повернути Позивачу гроші. Дана розписка була написана в присутності ОСОБА_3 , про що міститься відповідний запис у розписці.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що Відповідачем не виконано зобов`язання щодо повернення суми боргу за розпискою від 15.11.2015 року у розмірі 9000,00 доларів США. Отже, сума боргу Позивачу не повернута, оригінали розписки Відповідача наданий до суду Позивачем та долучений до матеріалів справи, написи про повернення боргу у повному обсязі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У своєму рішенні Великою Палатою Верховного Суду № 340/385/17 від 27.11.2019 року зроблено висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорі позики (розписці) або у національній одиниці гривні.

Грошовою одиницею України, відповідно до ст. 99 Конституції України, є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Судом встановлено, що станом на день звернення до суду з позовною заявою 23.01.2019 сума заборгованості складає 251010,00 грн. згідно встановленого курсу НБУ 27,89 грн./дол. США. Враховуючи заявлення позовних вимог у національній валюті, суд не визначає розмір заборгованості станом на день ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг за договором позики, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 2514,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 141, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму боргу у розмірі 9000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.01.2019 становить 251010,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2514,60 грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Херсонським міським судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин