Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8943/19
Номер провадження2/711/759/20
РІШЕННЯ
23 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Кондрацької Н.М.
при секретарі - Мелещенко О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна.
Цього ж, 16.09.2008 між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 482 п/99/2008-978, за яким він передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 482 п/99/2008-978 від 16.09.2008.
Сторонами договору іпотеки визначено, що на момент укладення договору вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає 288897,00 грн. Договором іпотеки (п. 5.3) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і у спосіб, вказаний позивачем - шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; договір іпотеки містить відповідне застереження. За умовами договору іпотеки зверненню стягненню на предмет іпотеки обов`язково має передувати процедура направлення вимоги боржнику і іпотекодавцю.
09 вересня 2019 року вона, ОСОБА_2 , уклала з ПАТ «КБ «Надра» договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, згідно якого купила право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №482п/99/2008-978 від 16.09.2008. Цього ж, 09 вересня 2019 року також вона уклала з ПАТ «КБ «Надра» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно якого отримала право на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог боржником.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06 листопада 2019 року вбачається, що за фактом відступлення від ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 прав вимоги за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_3 , зареєстровано зміни іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки, і відповідно права позивача як іпотекодержателя за даним договором іпотеки зареєстровані у державному реєстрі іпотек 09 вересня 2019 року.
Крім того, зазначає, що звернувшись до нотаріуса для оформлення права власності на предмет іпотеки, вона дізналась, що на майно накладено арешти, а саме: постановою про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження №39445923 від 19.08.2013, видавник Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ. Обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №6937601; постановою про арешт майна боржника №41030404 від 29.06.2017, видавник Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №21148098.
Тож, звернулась до суду та просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває під арештом на підставі постанови про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження №39445923 від 19.08.2013, видавник Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ, обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №6937601 та постанови про арешт майна боржника №41030404 від 29.06.2017, видавник Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №21148098.
Ухвалою судді від 29.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гудзь О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до початку надав заяву від 09.06.2020 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Предстаник відповідача ПАТ «КБ «Надра» в судове засіданеня не з`явився, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами.
Представник третьої особи Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального межрігіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами.
Суд, заслухавши представника позивача, враховуючи думку відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Одночасно з кредитним договором, в якості забезпечення виконання зобов`язань між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 482 п/99/2008-978 від 16.09.2008, за яким він передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Між тим, 09.09.2019 іпотекодержатель ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали договір № 482п/99/2008-978 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за яким згідно реєстру договорів відступаються права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 482п/99/2008-978 від 16.09.2008 та догоовром поруки. На час укладлення догоовру заборгованість ОСОБА_3 складала 182613,82 євро. Цього ж, 09.09.2019 також укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , згідно якого отримала право на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог боржником.
Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.06.2020 вбачається, що іпотекодавцем предмета іпотеки, що стане власністю у майбутньому, квартири АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_3 , а іпотекодержателем - ОСОБА_2 . Крім того внесені записи про обтяження, а саме: № 39445923 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження на все нерухоме майно№ 15671500 від 19.08.2013; № 35907339 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про арешт майна боржника № 6763435 від 29.06.2017, що видана Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2013 у ВП № 39445923 обтяження внесено по виконанню виконавчого листа № 2-8423/10 від 09.08.2013 виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 392786,11 грн.
Між тим, позивачем в ході розгляду справи не надано жодних відомостей щодо виконавчого провадження № 3944593 з виконання вказаного вище виконавчого листа, чи доказів погашення заборгованості боржником, що могло б свідчити про те, що необхідність у накладеному арешті даний час відпала. Крім того, позивачем у справі не залучено Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та не визначено його статус, оскільки прийняте рішення може зачіпати їх інтереси.
Слід зазаначити, що договір № 482п/99/2008-978 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, про який вказано вище, укладено між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 09.09.2019 року, тобто вона має права кредитора щодо боржника ОСОБА_3 , проте не є стороною за жодним із зазаначених вище виконавчим проваджненням.
Як зазначено в п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.
Крім того, в п. 11 вищезгаданої постанови роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 77, 78 ЦПК України). У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини п`ятої статті 12 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання.
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Така виконавча дія, як зняття арешту з майна боржника, здійснюється державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки при завершенні виконавчого провадження № 6763435 боржником не були сплачені витрати виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави вилучати зазначене обтяження. Тобто в разі внесення обтяження по виконавчих провадженнях, що завершені, вилучення обтяження може бути здійснено лише на підставі рішення суду, так як підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вищевказаних ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсним права користування та розпоряджання своїм майном.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку".
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Таким чином, до суду ні позивачем, ані його представником не надано відомостей щодо виконання чи невиконання боржником зобов`язання за кредитним договром № 482п/99/2008-78. На час розгляду справи по суті суду невідомо чи задоволені вимоги інших стягувачів за іншими виконавчими документами, де боржником є ОСОБА_3 , і чи є необхідність у накладених обтяженнях, чи наразі така необхідність відпала.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна є необґрунтованим та не доведленим, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд -
У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з майна відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 29 вересня 2020 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька