РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.03.2020 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання права користування та зобовязання улкасти договір найму житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про про визнання права користування та зобовязання улкасти договір найму житлового приміщення.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , зареєстрований та проживаю в квартирі АДРЕСА_1 з 13.06.1984 року. Вселення відбулось на підставі ордеру №253 від 01.08.1972 року, виданого на ім`я батька позивача - ОСОБА_9 .

Однак, Франківська районна адміністрація звернулась з позовом про виселення із приміщень квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку позначених під індексом 7-1 площею 3,0 кв.м., під індексом 7-2 площею 1,3 кв.м., під індексом 7-3 площею 1,3 кв.м., під індексом 7-4 площею 12,2 кв.м. та індексом 7-5 площею 26,0 кв.м.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відхилено, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року залишено без змін. Крім того апеляційний суд встановив, що Франківською районною адміністрацією розпорядження про присвоєння квартирного номера «7А» не приймалось.

Постановою Верховного суду України від 18 січня 2018 року касаційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради залишено без задоволення. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2016 року залишено без змін.

З метою укладення договору майнового найму на квартиру позивач звернувся у Франківську району адміністрацію із заявою для розгляду питання погодження технічної можливості приєднання до квартири АДРЕСА_1 житлової кімнати площею 26,0 кв.м. та спільних комунальних вигод до приміщень іншої комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Однак листом від 26.04.2019 року у вирішенні даного питання було відмовлено.

Вказане в сукупності свідчить про те, що позивач вселився у спірне приміщення у встановленому законом порядку та набули право користування ним.

Оскільки жодних рішень про поділ квартири АДРЕСА_1 органами державної влади не приймалось, відповідач зобов`язаний укласти договір житлового найму на квартиру в цілому.

На підставі вищевикладеного, просить задоволити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, однак на адресу суду від представника надійшла заява, про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просив відмовити.

Представник ЛКП «Вулецьке» в судове засідання на з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, щодо заявлених позовних вимог, то підтримує думку відповідача.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Треті осіби: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задоволити.

За таких обставин, суд вважає за доцільне розглянути справу у відсутності сторін за наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно з ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрований та проживаю в квартирі АДРЕСА_1 з 13.06.1984 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з місця проживання по склад сім`ї і прописки № 730 від 01.08.2019 р., виданою ЛКП «Вулецьке».

01.08.1972 року Виконком Ленінської райради депутатів трудящих видав ОСОБА_10 , сім`я якого складається із 4 осіб, ордер №253 на право зайняття 2 кімнат і кухні, із загальною житловою площею 40, 7 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Франківської районної адміністрації від 26.04.2019 р. за №35-4031, повернуто заяву ОСОБА_1 від 09.04.2019 р. щодо погодження технічної можливості приєднання квартири АДРЕСА_1 , що складається із житлової кімнати площею 26 кв.м. спільних комунальних вигод до приміщень іншої комунальної квартири АДРЕСА_1 без вирішення.

Крім того, 22.08.2019 р. Франківська районна адміністрація надаючи відповідь ОСОБА_1 зазначила про те, рішенням суддів, доданих до звернення, заборонено виселяти останнього виселяти із житлового будинку АДРЕСА_3 , однак не зобов`язано укласти договір найму на спірну квартиру.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Під час розгляду цивільної справи № 6-60цс12 Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою роз`яснив, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання права користування та зобовязання улкасти договір найму житлового приміщення,-задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право користування житловим приміщенням квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

Зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 загальною площею 91 кв.м. позначених під індексом 1 площею 2,6 кв.м., 2 площею 3,3 кв.м., 3 площею 2,8 кв.м., 4 площею 1,6 кв.м., 5 площею 13,1 кв.м., 6 площею 25,0 кв.м., 7 площею 24,4 кв.м., 8 площею 14,1 кв.м..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ВанівськийЮ.М.