КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9875/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року у складі судді Чередніченко Н.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі адвокат Незвіський Д.Я. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, помилковість та передчасність висновків суду, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зокрема, за змістом скарги представник позивача не погоджується з мотивами викладеними в ухвалі суду, де вказано, що в підготовчі судові засідання 02.01.2020 року, 04.02.2020 року, 09.06.2020 року позивач не з`явився та явку свого представника не забезпечив, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки 02.01.2020 року, представник позивача - адвокат Незвіський Д.Я. з`явився до Голосіївського районного суду міста Києва для участі у підготовчому засіданні, проте, суддя не проводячи фактично підготовчого засідання, без фіксації технічними засобами та ведення протоколу судового визначила іншу дату проведення засідання.

Також вказано, що всі наступні підготовчі засідання у справі були зняті з розгляду за ініціативою суду, в зв`язку із введенням карантину та особливими умовами роботі місцевих судів. Але навіть в ці дні представник позивача - адвокат Незвіський Д.Я. приїздив до приміщення Голосіївського районного суду міста Києва, однак доступ до приміщення суду було обмежено з причин карантину.

У зв`язку з чим, вважає ухвалу районного суду безпідставною та такою, що порушує права позивачки, щодо доступу до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання представник Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 160).

Колегія суддів, вислухавши адвоката Незвіського Д.Я. в інтересах ОСОБА_1 який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи позивач повторно, не з`явився в судові засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив та не подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цій справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 02.01.2020 року (а. с. 52-54).

Про вказане судове засідання позивачка не була повідомлена належним чином, оскільки конверт повернувся з відміткою «за закінчення встановленого строку зберігання» (а.с.56), про повідомлення інших учасників справи, станом на день засідання, відомості відсутні, у зв`язку з чим 02.01.2020 року, було складено довідку про те, що засідання не відбулось у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 59).

Між тим, в матеріалах справи міститься розписка від 02.01.2020 року про повідомлення про наступну дату судового засідання, а саме на 04.02.2020 року представника позивача Незвіського Д.Я. (а.с. 62).

04.02.2020 року засідання не відбулось, у зв`язку з неявкою учасників справи (а.с. 98), про що позивачка також не була повідомлена, повістка на її адресу не направлялась.

З розписки про дату і час слухання справи, вбачається, що представник позивача був присутній в приміщенні суду, проте засідання не відбулося, протокол не вівся (а.с. 101), складено довідку, про неявкою учасників справи (а. с. 98).

Відповідно до справи, у подальшому, районний суд двічі знімав справу з розгляду й судові засідання 18.03.2020 року та 29.04.2020 року не відбулися. Згідно даних складених у зв`язку з цим довідок, зняття справи з розгляду мало місце з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої Covid-19 та виконання розпорядження голови суду № 7 від 16.03.2020 року (а.с. 106,110).

09.06.2020 року суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розглядові справи.

Згідно частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вказані норми, неявку позивача в судове засідання, призначене на 09 червня 2020 року, не можна вважати повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки положення вказаної статті регламентує наявність обов`язкової умови, що позивач повинен бути належним чином повідомлений про дату судового засідання. Лише у разі дотримання даної умови, підлягає застосуванню положення ст. 257 ЦПК України щодо залишення позову без розгляду.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, 29.04.2020 року справу було знято з розгляду з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої Covid-19 та виконання розпорядження голови суду № 7 від 16.03.2020 року, а тому неявку позивача чи його представника в судове засідання 09.06.2020 року з урахуванням положень ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визнати повторною не можна.

Крім того, відповідно до ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначається суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (ч. 1). Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2). Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч. 3).

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами другою, п`ятою цієї статті за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, який узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 .

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, оскаржувана ухвала як постановлена поспішно, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: