Провадження № 2-з/761/709/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Цигановій Ю.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про забезпечення позову до його подання, -

в с т а н о в и в :

11 серпня 2020р. представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до суду заяву про забезпечення позову до його подання, шляхом накладення арешту на 1/2 частину нежитлових приміщень №1-7 (групи приміщень АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ОСОБА_3 .

Свою заяву, сторона заявника обґрунтовувала тим, що 13 липня 2018р. між громадянином Туреччини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти готівкою у розмірі 1 573 200,0 грн., в забезпечення зобовязань за яким, між позичальником та позикодавцем було укладено договір іпотеки від 13 липня 2018р., відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, яка занходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Проте боржник в установлений договором позики строк до 13 жовтня 2018р. гроші не повернув. Згідно оцінки майна, вартість предмету іпотеки становить 799 884,03 грн. Отже, вартість предмета іпотеки порівняно з сумою боргу - 2 747 840,19 грн. (з урахування пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат) є значно меншою. Необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту, зумовлено тим, що боржник є громадянином Турецької Республіки і має можливість у будь який момент втратити правовий і соціальний зв`язок із державною Україна; станом на час подання заяви та протягом строку з 30 жовтня 2018р. по цей час не здійснив жодних дій щодо повернення боргу. На думку сторони заявника, невжиття таких заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Частиною 1, 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник заявника надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову, а саме: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору (п. 7); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п. 10).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, предмет позову та ціну позову (2 747 840,19 грн.), оцінку вартості предмету іпотеки (799 884,03 грн.), оцінку вартості майна на яке просять накласти арешт (2 508 600,0 грн.), суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на 2/5 частини (2 747 840,19 грн. - 799 884,03 грн. = 1 947 956,16 грн.) нежитлових приміщень №1-7 (групи приміщень 14-А), загальною площею 82,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що на праві власності належать ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи відсутність підстав передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про забезпечення позову до його подання - задовольнити частково.

Накласти арешт на 2/5 частини нежитлових приміщень №1-7 (групи приміщень АДРЕСА_1 , що на праві власності належать ОСОБА_3 .

В решті заяви відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: