ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1592/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1490/19 Категорія: 310000000 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Вініченко Б.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на заочне рішення Шполянського районного суду черкаської області від 18.02.2020 (повний текст складено 18.02.2020, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1965,45 грн. понесених витрат та 983,73 грн. на місяць - витрати які будуть понесені. В обґрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 . Дитина проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини. Згідно з медичним висновком №1734 від 08.10.2019 Центру медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ ОСОБА_3 визнаний дитиною-інвалідом та перебуває на диспансерному обліку. Відповідно до виписок із історій хвороб, він лікується тривалий час, у тому числі і стаціонарно. Згідно із копіями платіжних документів витрати на придбання ліків складають 3930,93 грн. Дані затрати позивач понесла самостійно протягом двох місяців. У майбутньому також будуть необхідні витрати на лікування сина, тому позивач звернулася до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Шполянського районного суду черкаської області від 18.02.2020 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд виходив з того, що обидва батьки мають нести в рівних частках додаткові витрати на утримання дитині, пов`язані з їх потребами на розвиток та лікуванням.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, після залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, відповідач 18.08.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, а також стягнути з позивача на свою користь витрат по сплаті судового збору та за правову допомогу. Зазначає, що розмір додаткових витрат є невиправдано високим. Його заробітна плата не дозволяє здійснювати такі виплати. На даний момент на утриманні відповідача перебувають дружина ОСОБА_5 , яка ніде не працює, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатний батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом першої групи. У відповідача після оплати комунальних послуг не залишається достатньо коштів на прожиття. Відповідач турбується про спільного сина сторін, сплачує аліменти на нього та надає позивачу матеріальну допомогу. Позивач та дитина безоплатно проживають у домоволодінні, яке належить відповідачу. Позивач не довела, що дитина в майбутньому потребуватиме лікування з відповідним розміром витрат, які стягнуті судом. Надані позивачем з даних обставин докази разом із запереченнями на заяву про перегляд заочного рішення не могли бути прийняті судом, адже відповідні докази позивач має надавати разом з позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.05.2008 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №73. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сторони в цій справі (а.с.6). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2019 шлюб між сторонами справи було розірвано (а.с.16).

Наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 11.06.2019 стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18-19).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області станом на 01.07.2019 заборгованість відповідача по аліментам становить 2558,17 грн. (а.с. 20).

За даними медичного висновку №1734 від 08.10.2019 Центру медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ ОСОБА_9 має діагноз: хронічний виразковий коліт середнього ступеню активності, загострення, анемія, реактивний тромбоцитоз, гепатит мінімального ступеню активності (а.с. 8). Відповідно до консультативного висновку Дитячого консультативного-діагностичного центру ДУ «Інститут ПАГ ім. Академіка О.М. Лукянової НАМН України» від 24.09.2019 ОСОБА_9 має діагноз: неспецифічний виразковий коліт, реактивний гепатит, хронічний ерозивний гастродуоденіт, хронічний холецистохолангіт (а.с. 9). Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7379, наданої КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», ОСОБА_9 має діагноз: хронічний виразковий коліт середнього ступеню активності, загострення, анемія, реактивний тромбоцитоз, гепатит мінімального ступеню активності, хронічний гастродуоденіт, ерозивний, хелікобактерної етіології. Астено-невротичний стан. Головні болі напруження (а.с. 10-11).

Наданими чеками підтверджуються витрати позивача на лікування сина (а.с.12-15).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_3 син, ОСОБА_2 власник, ОСОБА_1 колишня дружина (а.с. 16).

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таку правову регламентацію.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна актуальна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17.

Встановивши вказані обставини, які підтверджено належними та допустимими доказами, а саме те, що спільна дитина сторін у справі потребує додаткових витрат на лікування, що об`єктивно обумовлено станом її здоров`я та підтверджується наданими медичними документами, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення відповідних позовних вимог у справі.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що розмір додаткових витрат є невиправдано високим, адже визначені до стягнення судом кошти ґрунтуються на представлених стороною позивача доказах в обґрунтування її доводів про розмір витрат на лікування сина, які відповідачем не спростовуються.

Посилання скаржника на те, що надані позивачем з даних обставин докази разом із запереченнями на заяву про перегляд заочного рішення не могли бути прийняті судом, так як мали подаватись разом з позовом, слід відхилити, оскільки за змістом п.п.2, 3 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право висловлювати свою думку стосовно поданих іншими учасниками заяви чи клопотань із наданням відповідних доказів в обґрунтування своєї позиції. Отже позивач могла подати заперечення на заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі із дорученням до неї відповідних доказів, які такі заперечення обґрунтовують.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання відповідача в його апеляційній скарзі на те, що його заробітна плата не дозволяє здійснювати додаткові витрати на дитину, він оплачує у великому розмірі комунальні послуги та належним чином сплачує аліменти не свідчать про неправильне вирішення судом спору у справі, оскільки ч.1 ст.185 СК України встановлює імперативний обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину незалежно від інших обставин.

При цьому мають враховуватися в першу чергу інтереси дитини, зокрема, на належну охорону здоров`я та відповідне цьому лікування.

У світлі викладеного, доводи скаржника про те, що на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_5 , яка ніде не працює, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатний батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не свідчать про можливість звільнення його від обов`язку утримувати свою дитину, встановленого ст. 180 СК України. При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що батько відповідача має дохід у виді пенсії, а дружина ОСОБА_5 не позбавлена можливості працевлаштуватися для забезпечення матеріальних інтересів своєї сім`ї. також скаржником не надано доказів фактичного понесення витрат на утримання дитини його нової дружини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи скаржника про те, що позивач та дитина безоплатно проживають у домоволодінні, яке належить відповідачу, не стосуються правовідносин сторін у справі з приводу понесення додаткових витрат на утримання спільної дитини, однак свідчать про можливість визначення відповідачем відповідної плати за користування його майном.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі N 6- 1489цс17, суд звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, що додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином,коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено, що у випадках розгляду вимог щодо передбаченої ст. 185 СК України участі батьків в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивач повинен зазначити, які фактичні витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами у майбутньому необхідно їй буде понести з зазначенням розрахунку таких витрат у твердій грошовій сумі ,викладеній згідно з призначенням лікаря та строк, до якого часу ці витрати необхідно стягувати місяць, рік, до повноліття дитини, відповідно до призначення лікарів. Таких доказів позивач не надала і не обґрунтувала, які виняткові обставини існують, у зв`язку з якими вона повинна додатково витрачати грошові кошти на утримання дитини, та розмір та строк таких витрат.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами скаржника у справі про те, що позивач не довела, що дійсно дитина в майбутньому потребуватиме лікування, яке потребуватиме стягнення з відповідача щомісячно та до повноліття дитини саме 983,73 грн., адже відповідних медичних документів суду надано не було, чого при вирішенні спору у справі суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже заочне рішення Шполянського районного суду черкаської області від 18.02.2020 у даній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячно 983,73 грн. додаткових витрат на дитину у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог за необґрунтованістю.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням апеляційних вимог з позивача на користь відповідача слід стягнути 630,60 грн. судового збору за розгляд цієї справи в апеляційному суді.

Визначаючи розмір компенсації скаржнику витрат на правничу допомогу в апеляційному суді, який заявлений до стягнення в сумі 4000,00 грн., апеляційний суд приймає до уваги, що доводи апеляційної скарги дублюють доводи, викладені в заяві відповідача про перегляд заочного рішення у справі, розгляд даної справи в судовому засіданні в апеляційному суді не проводився, отже відповідачу слід відшкодувати за рахунок позивача 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу, адже саме такий розмір належним чином відповідає складності даної справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, а також вимогам ст. 137 ЦПК України, щодо співмірності таких витрат.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Шполянського районного суду черкаської області від 18.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячно 983,73 грн. додаткових витрат на дитину.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача щомісячно 983,73 грн. додаткових витрат на дитину відмовити.

У решті заочне рішення Шполянського районного суду черкаської області від 18.02.2020 у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 630,60 грн. судового збору за розгляд цієї справи в апеляційному суді та 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 09.10.2020.

Суддя-доповідач

Судді