Справа № 214/5460/20
2/214/2596/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання Собченко Н.А.,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 05 серпня 2020 року, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 грудня 1983 року Довгинцівським відділом РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №747; після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_3 » залишити без змін; судові витрати по справі залишити за нею.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 17 грудня 1983 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №747. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різницею характерів, відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів та довіри. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинено приблизно з 2010 року, з того часу вони мешкають окремо та не спілкуються, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Примирення вважає неможливим, оскільки, на її переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, та буде суперечити її інтересам.
Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.16).
Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористалася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити без змін прізвище « ОСОБА_3 ». Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.25).
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…».
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17 грудня 1983 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №747 (а.с.10).
Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 січня 1989 року (а.с.11).
Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними характерами, відсутністю взаєморозуміння та довіри. Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків не підтримують та не спілкуються.
Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України.
Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.
Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав.
Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17 грудня 1983 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з урахуванням відповідної заяви позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на заявлену позивачем вимогу щодо залишення понесених судових витрат за нею, суд вважає за доцільне не стягувати судові витрати з відповідача, а залишити їх за позивачем. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 274 ч.4, ст.ст.280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 грудня 1983 року Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №747 розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін « ОСОБА_3 ».
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.
Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про сторін:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду складено та підписано 12 жовтня 2020 року.
Суддя О.І. Євтушенко