У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.,

за участі секретаря судового засідання Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області В.В. Каганець про визначення частки в майні боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області Каганець В.В. звернувся до суду з поданням про визначення частки в майні боржника.

В обґрунтування даного подання зазначив, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області знаходиться виконавче провадження, зареєстроване за № 59735215, з примусового виконання виконавчого листа № 308/8660/18 від 18.06.2019 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 95 363,14 грн.

Станом на 26.12.2019 року заборгованість за вищевказаним документом становить 95 363,14 грн.

За період проведення виконавчих дій встановлено, що кв. АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 (боржником), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в спільній сумісній власності (Інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно №194578636 від 23.12.2019р.).

На підставі викладеного для забезпечення повного і своєчасного виконання виконавчого листа №308/890/17 виданого 29.08.2019 року заявник просить суд розглянути подання та визначити частку боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Всіх учасників цивільного процесу належним чином повідомлено про час і місце розгляду подання.

Боржник ОСОБА_1 та стягувач АТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з`явилися, хоч повідомлялись про дату та час розгляду подання.

Головний державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоч був повідомлений про дату та час розгляду подання, просив розглянути справу у його відсутності.

Беручи до уваги те, що їх явка не є обов"язковою, суд дійшов висновку про можливість розглянути подання у їх відсутність та у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, у провадженні Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області знаходиться виконавче провадження, зареєстроване виконавче провадження №59735215 на підставі виконавчого листа № 308/8660/18 виданого 18.06.2019 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 95353,14 грн.

Станом на 26.12.2019 року заборгованість за вищевказаним документом становить 95 363,14 грн.

За період проведення виконавчих дій встановлено, що кв. АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 (боржником), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в спільній сумісній власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №194578636 від 23.12.2019р.

З огляду на вказане державним виконавцем ставиться питання про визначення частки в майні боржника ОСОБА_1 .

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3ст.129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і уст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннямист.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. Відповідно до п.6 ст.48 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Згідно інформаційної довідки з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №194578636 від 23.12.2019 року ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у парі спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

А тому, суд приходить до висновку,що заявником надані належні і достатні докази, які свідчать про належність майна на праві спільної сумісної власності боржнику, тому клопотання про визначення частки ОСОБА_1 у праві спільної власності на квартиру підлягає задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 володіє квартирою на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх частки не визначені будь-яким способом, тому суд вважає, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру становить 1/3.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.443 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області В.В.Каганець про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/3.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання її копії .

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду