Справа № 577/2631/20
Провадження № 2/577/906/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

з участю секретаря Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток співвласників домоволодіння, визнання права власності на частку будинку та припинення права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, у якому просять:

- визначити ОСОБА_1 , що 2/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , складає 1/6 частину вказаного житлового будинку, визнавши за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку припинивши право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визначити ОСОБА_2 , що 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , складає 1/12 частину вказаного житлового будинку, визнавши за нею право власності на 1/12 частину житлового будинку припинивши право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

На обгрунтування вимог у позові зазначено, що позивачам належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , зокрема 2/3 ОСОБА_1 , що в частині від будинку становить 1/6, а 1/3 ОСОБА_2 , що в частині від будинку 1/12. Інші квартири в будинку належать третім особам по справі. На даний час вони вирішили здійснити добудову до будинку та належним чином оформити земельну ділянку, однак поки частина будинку визначена і зареєстрована в Державному реєстрі … як квартира, не мають змоги цього зробити і вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки за рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Конотопської міської ради їм було відмовлено у перереєстрації права власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують (а.с.19,20).

Відповідач Конотопська міська рада, а також треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, звернулися із заявами про розгляд справи без них, позовні вимоги визнають і не заперечують задоволенню.

Суд, дослідивши представлені докази, приходить до такого висновку.

Із позовних вимог вбачається, що заявникам для здійснення добудови до будинку та оформлення земельної ділянки необхідно визначити ідеальну частку кожному із них відносно будинку, а також припинити право власності на належну їм на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 та визнати за кожним із них право власності на певну частку житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Підставою для звернення до суду стала відмова державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Конотопської міської ради у перереєстрації права власності за заявою власників (а.с.16-17).

Відповідно до ст.379, 380, 382, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

В Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого - майна, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року N 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 року N 186), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2018 р. за N 1442/32894, яка визначає механізм проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна всіх форм власності, що здійснюють суб`єкти господарювання, і діє на всій території України, закріплені терміни, зокрема:

- будинок квартирного типу - дво- або багатоквартирний житловий будинок, у якому квартири є окремими об`єктами нерухомого майна. Будинки квартирного типу можуть бути одноповерховими та багатоповерховими;

- квартира - сукупність житлових і допоміжних приміщень, які мають окремий вихід на сходову клітку, в коридор (площі загального користування) або на земельну ділянку або прилеглу територію;

- технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру);

- технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

У п.5 вказано, що ця Інструкція визначає механізм проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, господарських будівель та споруд з метою:

1) встановлення їх наявності;

2) визначення їх фактичної площі та об`єму;

3) огляду та опису наявних конструктивних елементів об`єктів;

4) встановлення наявності змін у їх плануванні та складі;

5) визначення фізичного зносу конструктивних елементів об`єктів.

Згідно п.6.технічну інвентаризацію проводять у таких випадках:

1) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт;

2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт;

3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію;

4) перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, зазначених у пункті 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

У пунктах 10, 14, 18 закріплено, що за результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Складовими частинами технічного паспорта на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у будинку квартирного типу (гуртожитку) (додаток 4) є:

1) характеристика квартири (кімнати, жилого блоку, секції) у будинку квартирного типу (гуртожитку);

2) план квартири (кімнати, жилого блоку, секції) у будинку квартирного типу (гуртожитку);

3) експлікація приміщень квартири (кімнати, жилого блоку, секції, посімейного, спільного заселення).

Складовими частинами технічного паспорта на будинок квартирного типу (гуртожиток) (додаток 8) є:

1) схема розташування будинку (гуртожитку);

2) експлікація до схеми розташування будинку (гуртожитку);

3) план будинку квартирного типу (гуртожитку);

4) експлікація приміщень будинку квартирного типу (гуртожитку);

5) характеристика будинку квартирного типу (гуртожитку).

Відповідно до розділу ІІ гл.1 п.1, гл.2 п.1 вказаної Інструкції до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом), зокрема: будинки квартирного типу різної поверховості та квартири. До будинків квартирного типу належать дво- та багатоквартирні будинки.

Із представлених доказів видно, що житло належне позивачам на праві спільної часткової власності є квартирою АДРЕСА_1 яке визначено титульними документами (а.с.7-15, 20-21, 25-33).

У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до статей 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За нормою ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписом ч.2 п.2 ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише в ст.ст. 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з решти незаборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ст.328 ЦК). Стаття 392 ЦК, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача таке право, набуте раніше на законних підставах.

Підстави припинення права власності визначені у ст.346 ЦК за нормою якої право власності припиняється у разі:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

4) знищення майна;

5) викупу пам`яток історії та культури;

6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю;

7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене;

8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

У ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон) терміни вживаються в такому значенні, зокрема державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Приписами ст.12 Закону визначено, що Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Системний аналіз наведених норм надає підстави для висновку, що підставою для внесення, скасування чи зміни відомостей про державну реєстрацію нерухомості є технічна документація та інші титульні документи на об`єкт нерухомості, а предметом судової перевірки - рішення державного реєстратора.

Окрім того, до компетенції суду не відноситься визнання та припинення права власності на один і той же об`єкт нерухомості з підстав зміни його статусу, зокрема з квартири на частину будинку.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити не зважаючи на визнання відповідачем позову (ст.206 ЦПК), оскільки таке визнання суперечить закону.

Керуючись: ст.ст. 182, 316, 321, 328, 346, 357, 358 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення ідеальних часток співвласників домоволодіння, визнання права власності на частку будинку та припинення права власності на квартиру залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кравченко В. О.