ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5498/20 Справа № 213/541/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона проживає у приватизованій чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 де проживає відповідач ОСОБА_2 12 травня 2013 року з вини відповідача відбулось затоплення її квартири, а саме туалетну кімнату було затоплено водою, внаслідок чого відбулось замкнення електропроводки, що підтверджується актом комісії ЖЕО №20. Крім того відбувались затоплення квартири позивача 09 листопада 2012 року, 13 грудня 2012 року, 13 травня 2013 року, 21 листопада 2013 року, 02 серпня 2014 року та в останній раз 16 січня 2016 року також з вини відповідача, що підтверджується складеними Актами ЖЕО-20 від 13 травня 2013 року, 21 листопада 2013 року, 02 серпня 2014 року, 16 січня 2016 року. Попередня вартість ремонту після останнього затоплення квартири, яке сталося 16 січня 2016 року складає 28 947,60 грн. Внаслідок неодноразових затоплень квартири позивачу було заподіяно також моральну шкоду, яка полягає в її душевних стражданнях у зв`язку з неодноразовим пошкодженням її майна.

Тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в сумі 28 947,60 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а також судові витрати по справі в сумі 551, 20 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21 917 грн. майнової шкоди та 2 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин справи.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що вона є неналежним відповідачем, оскільки власником квартири є ОСОБА_3 , яка згідно договору дарування від 05 вересня 2016 року є власником квартири АДРЕСА_3 , тому апелянт в апеляційній скарзі заявила клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Також апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції порушив вимоги цивільного судочинства, оскільки в рішенні суду взяв як доказ документ, який викладений на російській мові, а не на державній.

Крім того, на думку апелянта суд першої інстанції порушив вимоги ст.33 ЦПК України, оскільки після заміни складу суду продовжив розгляд справи, а не почав розгляд даної справи з початку.

Відповідач ОСОБА_4 зазначає про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_3 , яке відповідачем було заявлено 26 травня 2016 року.

Представником позивача надано пояснення по суті апеляційної скарги, відповідно до якої представник позивача просить рішення суду залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та пояснення представника позивача на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . (том №1, а.с. 6-8).

Відповідач ОСОБА_2 до 05 вересня 2016 року була власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53939992 від 24 лютого 2016 року (том №1 а.с.9).

Згідно договору дарування квартири від 05 вересня 2016 рокупосвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. від 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 передала квартиру АДРЕСА_3 у особисту приватну власність ОСОБА_3 (том №1 а.с. 102-103).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 09 листопада 2012 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 09 листопада 2012 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в ванній кімнаті на стелях і стінах видимі місця затікання у вигляді крапель води, намокла внутрішня проводка (том №1 а.с. 10).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 13 грудня 2012 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 13 грудня 2012 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в ванній кімнаті на стелях і стінах видимі місця затікання у вигляді крапель води, намокла внутрішня проводка (том №1 а.с. 11).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 13 травня 2013 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 13 травня 2013 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті по всьому периметру біля примикання стелі і стін є каплі води, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання і демонтажу освітлювального вічка (том №1 а.с. 12).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 21 листопада 2013 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 21 листопада 2013 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті по всьому периметру біля примикання стелі і стін є каплі води, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання і демонтажу освітлювального вічка (том №1 а.с. 13).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 02 серпня 2014 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 02 серпня 2014 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднані пластикового покриття стелі, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання електроенергії, в результаті чого перегоріла електрична лампочка точкового світильника (том №1 а.с. 14).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 10 жовтня 2015 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 10 жовтня 2015 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , у ванній кімнаті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднанні пластикового покриття стелі, з точкових світильників лилася вода, один точковий світильник розташований прямо над пральною машиною LG, яка в момент затоплення була підключена до мережі електрики, електрична розетка перебувати безпосередньо на стіні між ванною кімнатою та кухнею, по внутрішньої частини стіни струменіла вода на розетку, проводка намокла. Крім того, був затоплений туалет, з котрого зі стелі та точкового світильника капала ржава вода. Внаслідок затоплення, довелося знеструмити ванну кімнату та туалет для уникнення короткого замикання. Встановити причину затоплення не вдалось, оскільки після того як жінка, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_2 побачила як відбувається затоплення піднялась до себе в квартиру, двері свідку з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 не відкрила (том №1 а.с. 15).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 16 січня 2016 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 16 січня 2016 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , у ванній кімнаті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднанні пластикового покриття стелі. Через електричні світильники вода лилася на пральну машинку, внутрішня проводка намокла, вода стояла на підлозі, килимова доріжка була повністю затоплена (том №1 а.с. 16).

Згідно з "Локальним кошторисом з розрахунком договірної ціни № 3-0-1-1" ТзОВ «СУ Аглострой -4», станом на 17 листопада 2014 року, вартість ремонту ванної кімнати та вбиральні після затоплення квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням всіх встановлених дефектів, складає 28 947,60 грн. (том №1, а.с. 17-21).

Відповідно до Висновку №23 від 12 квітня 2018 року, вартість ремонтно-будівельних робіт з ліквідації наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 в нині діючих цінах на будівництво складає 21 917 грн., пошкодження, які виникли в квартирі внаслідок залиття ванної кімнати та вбиральні, у ванній кімнаті та стінах - тріщини в окремих плитках та враження поверхні грибком облицьованої керамічною плиткою поверхні, найбільш виражено по швах плиток; на стелі - на поверхні плит перекриття наявні плями світло жовтого кольору, вражена грибком обшивка пластиковими панелями, відставання багету; підлога - візуально, пошкодження відсутні; у вбиральні - візуально, пошкодження відсутні. Причиною затоплення кв. АДРЕСА_4 могло бути халатне відношення до санітарно технічних приладів мешканців квартири АДРЕСА_3 " (том №1, а.с. 186-190).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося внаслідок халатного відношення відповідача ОСОБА_2 ,а тому вона, як власник кватири, повинна нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України,особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - це пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, крім іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1166 ЦК України,майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, згідно вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, які викладені в ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні, справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачаться з матеріалів справи, обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої залиттям позивач посилалась на те, що внаслідок халатного відношення відповідача по догляду за своїм житлом, 09 листопада 2012 року, 13 грудня 2012 року, 13 травня 2013 року, 21 листопада 2013 року, 02 серпня 2014 року, 10 жовтня 2015 року та 16 січня 2016 року відбулось затоплення квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу (а.с. 10-16).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 09 листопада 2012 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 09 листопада 2012 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в ванній кімнаті на стелях і стінах видимі місця затікання у вигляді крапель води, намокла внутрішня проводка (том №1 а.с. 10).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 13 грудня 2012 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 13 грудня 2012 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в ванній кімнаті на стелях і стінах видимі місця затікання у вигляді крапель води, намокла внутрішня проводка (том №1 а.с. 11).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 13 травня 2013 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 13 травня 2013 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті по всьому периметру біля примикання стелі і стін є каплі води, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання і демонтажу освітлювального вічка (том №1 а.с. 12).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 21 листопада 2013 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 21 листопада 2013 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті по всьому периметру біля примикання стелі і стін є каплі води, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання і демонтажу освітлювального вічка (том №1 а.с. 132).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 02 серпня 2014 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 02 серпня 2014 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , в туалеті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднані пластикового покриття стелі, внутрішня проводка намокла, що призвело до замикання електроенергії, в результаті чого перегоріла електрична лампочка точкового світильника (том №1 а.с. 14).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 10 жовтня 2015 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 10 жовтня 2015 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , у ванній кімнаті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднанні пластикового покриття стелі, з точкових світильників лилася вода, один точковий світильник розташований прямо над пральною машиною LG, яка в момент затоплення була підключена до мережі електрики, електрична розетка перебувати безпосередньо на стіні між ванною кімнатою та кухнею, по внутрішньої частини стіни струменіла вода на розетку, проводка намокла. Крім того, був затоплений туалет, з котрого зі стелі та точкового світильника капала ржава вода. Внаслідок затоплення, довелося знеструмити ванну кімнату та туалет для уникнення короткого замикання. Встановити причину затоплення не вдалось, оскільки після того як жінка, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_2 побачила як відбувається затоплення піднялась до себе в квартиру, двері свідку з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 не відкрила (том №1 а.с. 15).

Згідно Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 16 січня 2016 року, внаслідок халатного відношення власника квартири АДРЕСА_2 , 16 січня 2016 року відбулося затоплення квартири АДРЕСА_4 , у ванній кімнаті виявлено видиме протікання води в міжшовному з`єднанні пластикового покриття стелі. Через електричні світильники вода лилася на пральну машинку, внутрішня проводка намокла, вода стояла на підлозі, килимова доріжка була повністю затоплена (том №1 а.с. 16).

Відповідно до статей 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 151 ЖК України та абзацу 6 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Пунктом 9 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах ВС від 19 лютого 2020 року у справі №201/658/16-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 757/37285/14-ц.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, оскільки залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , яка, як власник квартири, несе відповідальність за належний стан та справність.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вона є неналежним відповідачем, оскільки власником квартири є ОСОБА_3 , яка згідно договору дарування від 05 вересня 2016 року, є власником квартири АДРЕСА_3 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 лютого 2016 року, власником квартири АДРЕСА_3 до 05 вересня 2016 року була ОСОБА_7 (том №1 а.с.9). Відповідно до договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. від 05 вересня 2016 року ОСОБА_2 передала квартиру АДРЕСА_3 у особисту приватну власність ОСОБА_3 , натомість затоплення квартири позивача відбувались в період 09 листопада 2012 року, 13 травня 2013 року, 21 листопада 2013 року, 02 серпня 2014 року, 10 жовтня 2015 року та 16 січня 2016 року, тобто на момент затоплень квартири позивача власником квартири, з вини якої сталися зазначені затоплення квартири позивача, була ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що не заслуговує на увагу клопотання відповідача щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , оскільки спір, що розглядається в межах даної справи стосується безпосереднього сторін у справі, у якому ОСОБА_3 не є стороною, тому відсутні підстави вважати, що результат розгляду даної цивільної справи може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_3 , так як на момент затоплень квартири, які відбувались в період 09 листопада 2012 року, 13 травня 2013 року, 21 листопада 2013 року, 02 серпня 2014 року, 10 жовтня 2015 року та 16 січня 2016 року, власником квартири, з вини якої сталися зазначені затоплення квартири позивача, була ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_3 , яке відповідачем було заявлено 26 травня 2016 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи судом було задоволено клопотання відповідача щодо виклику та допиту вищезазначеного свідка (том №2 а.с. 48-51), судом неодноразово були здійсненні виклики свідка (том №1 а.с. 119,том №2 а.с. 131,147), відповідно до довідки виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради відділу реєстрації місця проживання громадян від 14 листопада 2019 року ОСОБА_3 не значиться як такою, що має місця проживання в Інгулецькому районі м. Кривий Ріг, відповідно до журналу судового засідання від 04 лютого 2020 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо виклику в судове засідання для допиту свідка ОСОБА_3 (а.с. 185-зворот).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.33 ЦПК України, оскільки після заміни складу суду продовжив розгляд справи, а не почав розгляд даної справи з початку не є підставою для скасування судового рішення, так як не призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з розміром матеріальної шкоди, визначеним судом першої інстанції, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України,розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, висновком експерта з питань будівельно технічної експертизи №23 від 12 квітня 2018 року щодо визначення вартості ремонтно-будівельних робіт після залиття квартири позивача визначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт з ліквідації залиття квартири позивача складає 21 917 грн. Натомість відповідач ОСОБА_2 будь-яких доказів того, що зазначений у висновку розмір майнової шкоди не відповідає дійсному, не надано.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріальна шкода внаслідок залиття квартири позивача в розмірі 21 917 грн. була спричинена їй з вини відповідача і саме ця сума повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнала душевних страждань через неодноразові затоплення квартири, оскільки наслідки неодноразових затоплень вона бачить кожний день, що постійно викликають душевні страждання. Позивач вимушена вживати додаткових заходів по організації свого життя, оскільки їй було завдано сильних незручностей, які відобразилося на фізичному та психічному стані здоров`я позивача, внаслідок чого має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 9 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу, який підлягає стягненню з відповідача виходячи, з характеру та глибини її фізичних та душевних страждань, їх інтенсивності та довготривалості, з урахуванням вимог розумності та справедливості.

У зв`язку з чим, виходячи, з характеру та глибини її фізичних та душевних страждань, їх інтенсивності та довготривалості, з урахуванням вимог розумності та справедливості колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2 000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: