Провадження № 2/234/3278/20
06 жовтня 2020 року
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Переверзевої Л.І.,
секретаря Касяненко А.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.
01.11.2010 року згідно з наказом № 121 від 28.10.2010 р. він був прийнятий на роботу в ПрАТ «СКМЗ».
Також, оскільки відповідач відмовився виплачувати нараховану позивачу заробітну плату в день звільнення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку.
Крім того, через те, що відповідач до теперішнього часу не провів повний розрахунок з позивачем, це заподіяло йому моральні страждання.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача ПрАТ «СКМЗ» в судове засідання не з`явилась, надала до суду пояснення відповідно до яких позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі визнала. Проти стягнення середнього заробітку заперечує частково, вважає, що при розрахунку середнього заробітку необхідно використовувати середньоденну заробітну плату за виключенням податків та з урахуванням днів простою підприємства.
Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про слухання справи, не сповістили про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 в період з 01 листопада 2010 року по 19 травня 2020 року працював на ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод».
19 травня 2020 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.
При звільненні відповідач не виплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі.
Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Всупереч вищезазначеній нормі закону відповідачем не було проведено розрахунок із позивачем при звільненні.
Крім того, відповідно до вимог статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Відповідач не провів із позивачем своєчасно розрахунок при звільненні, в зв`язку з чим суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з наступного.
Суд не погоджується із даним розрахунком позивача, та вважає його необґрунтованим, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 було звільнено 19.05.2020 року, тобто при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі з 20.05.2020 р. по 03.09.2020 р. нараховано 74 робочих днів (8 днів у травні, 20 днів у червні, 23 дні у липні, 20 днів у серпні, 3 дні у червні).
Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Щодо доводів відповідача щодо порядку розрахунку середнього заробітку, то діючим законодавством не передбачена можливість розрахунку середньої заробітної плати для стягнення в порядку ст. 117 КЗпП України з урахуванням режиму роботи підприємства.
В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. 00 коп. позивач зазначив, що не проведення відповідачем до теперішнього часу повного розрахунку з ним по заробітній платі, заподіяло йому величезних моральних страждань, весь час він переживав з приводу існування його сім`ї і в результаті чого він та його сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з оточуючими їх близькими людьми.
Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.
Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди, суд виходить із характеру правопорушення і його наслідків для ОСОБА_1 , тривалість його страждань і переживань, беззаперечної зміни укладу її життя, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 500 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині заборгованості по виплаті заробітної платі, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.
Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Відповідно до вимог статті 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
На підставі статей 116, 117 КЗпП України, та керуючись статтями 141, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки в розрахунку та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00 гривень.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 840, 80 гривень.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Краматорського міського суду Л. І. Переверзева