Головуючий суду 1 інстанції - Макименко О.Ю.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 409/2331/19
Провадження № 22-ц/810/440/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Авалян Н.М., Дронська І.О.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного судув м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2020 року, ухваленого у складі судді Максименко О.Ю., в залі судових засідань Білокуракинського районного суду Луганської області у смт. Білокуракине

у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3915 від 07.05.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3915 від 07.05.2008 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 3915, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 78500 грн зі сплатою 16,2% річних, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07.05.2018 року на придбання будинку.

Відповідно до 1.5-1.6.1.1 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 1324,78 грн, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з червня 2008 року. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п.п. 4.3.1, 4.3.5 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 , 07.05.2008 року між позивачем, відповідачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки. За вказаним договором поруки поручитель зобов`язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу).

Однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 21.09.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 82964,32 грн, яка складається з: 39467,07 грн - борг за кредитом;

24583,64 грн - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 01.06.2017р.;

8124,38грн - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по вересень 2018 р.; 7092,91 грн - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з квітня 2015 р. по вересень 2018 р., 2046,27 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.04.2015р. по 21.09.2018р.; 1650,05 грн - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 21.09.2018р.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 82964,32 грн, а також стягнути з відповідачів в рівних частках понесені судові витрати: судовий збір в сумі 1921 грн.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3915 від 07.05.2008 задовольнити частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк»(вул. Енергетиків, 36 м. Сєвєродонецьк Луганська область, ) заборгованість за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року у розмірі 37721,02 грн, з яких: борг за кредитом у розмірі - 23062,87 грн; відсотки за користування кредитом з 09 жовтня 2016 року по 06 травня 2018 року у розмірі 10322,93 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 2147,33 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 1030,42 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 793,52 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 363,95 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року в розмірі 45243,30 грн відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк»(вул. Енергетиків, 36 м. Сєвєродонецьк Луганська область, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 436,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк»(вул. Енергетиків, 36 м. Сєвєродонецьк Луганська область, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 436,74 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд застосував до вимог банку наслідки пропуску строку позовної давності встановленого умовами кредитного договору та договору поруки.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15.04.2020 року у справі № 409/2331/19, провадження № 2/409/134/20 в частині стягнення солідарно з відповідачів, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року у розмірі 37721,02 грн, з яких: борг за кредитом у розмірі - 23062,87 грн; відсотки за користування кредитом з 09 жовтня 2016 року по 06 травня 2018 року у розмірі 10322,93 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 2147,33 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 1030,42 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 793,52 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 363,95 грн., та в частині стягнення з відповідачів судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не були враховані заперечення відповідача, щодо не надання банком оригіналів кредитного договору та договору поруки, первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік», не доведення позивачем факту знаходження кредитних документів у захопленому приміщенні банку в м. Луганську.

У судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» Гребенар О.В. підтримав доводи викладені у відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 їх представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зауважує, що рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2020 року в частині відмови у задоволені позовних вимог, в апеляційному порядку особами, які приймають участь у розгляді справи, у встановленому законом порядку не оскаржено.

Тому, підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління «АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3915 від 07.05.2008 року у розмірі 37721,02 грн та судових витрат.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №3915, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 78500 грн зі сплатою 16,2% річних, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07.05.2018 року на придбання будинку за договором купівлі-продажу від 07.05.2008р., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до 1.5-1.6.1.1 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 1324,78 грн, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з червня 2008 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 07.05.2018 року.

Відповідно до п. 1.6.1.1 нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку вказаного в п.1.2 договору. Відповідно до п.2.1 договору виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується нотаріально посвідченим іпотечним договором нерухомого майна - предмету іпотеки, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.4.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язався точно в строки обумовлені договором повернути кредит в сумі 78500 грн, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року між ОСОБА_1 , Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 07.05.2008 року був укладений договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала законної сили 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Згідно копії меморіального ордеру №254783_1 від 24.09.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 61173,33 грн.

Відповідно до копії іпотечного договору від 07.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області Суперфіном Б.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2694, який перевірив істотні умови даного договору, засвідчив вірність підписів сторін, перевірив їх дієздатність та вніс відомості до державного реєстру щодо заборони відчуження, іпотекодавець - ОСОБА_1 передав в іпотеку іпотекодержателю - ВАТ «Державний ощадний банк України» в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 114- 116).

Згідно копії витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 18509497 від 12.05.2008 року, до державних реєстрів внесена інформація щодо зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 3915 від 07.05.2008, а саме: строк виконання основного зобов`язання - 07.05.2018, розмір основного зобов`язання - 78500,00 грн, об`єкт обтяження - будинок, житловий з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; іпотекодержатель - ВАТ «Державний ощадний банк України», іпотекодавець - ОСОБА_1 , що також підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 192920512 від 13.12.2019 року.

Відповідно копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 07.05.2008 року ОСОБА_1 придбав в ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жилий будинок АДРЕСА_2 , що також підтверджено копією витягу з Державного реєстру правочинів № 5884196 від 07.05.2008 року.

На виконання п. 1.4.3. договору про іпотечний кредит № 3915 від 07.05.2008 року 19.11.2013 року між ОСОБА_1 та АТ «ПРОСТО-страхування» були укладені договір добровільного страхування від нещасних випадків № НВ_П 1301673 та договір добровільного страхування майна від 19.11.2013 № 130133.

Згідно копії кредитних заявок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.04.2008 року звернулися до ВАТ «Державний ощадний банк України» щодо надання кредиту в сумі 78500 грн.

Відповідно до копії витягу від 11.12.2019 року з Першого всеукраїнського бюро кредитних історій наявна інформація щодо надання 07.05.2008 року ОСОБА_1 кредиту в сумі 78500,00 грн та існуюча заборгованість за основним боргом та процентами 64050,71 грн.

За доводами позовної заяви відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 21.09.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 82964,32 грн, яка складається з: 39467,07 грн - борг за кредитом; 24583,64 грн - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 01.06.2017р.; 8124,38грн - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по вересень 2018 р.; 7092,91 грн - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з квітня 2015 р. по вересень 2018 р., 2046,27 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.04.2015р. по 21.09.2018р.; 1650,05 грн - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 21.09.2018р.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою:

1. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

3. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно до п. 7.8 кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів,пені тощо), що передбачені умовами цього договору.

Пунктом 4.2 договору поруки № 3256, укладеного 07.05.2008 року, встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 цього договору не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктом 5.4 договору поруки закріплено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов`язань поручителя.

Пунктом 1.5 договору про іпотечний кредит №3915 від 07.05.2008 року передбачено, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, ануїтетними платежами в сумі 1324,78 грн, починаючи з червня 2008 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 07.05.2018 року.

Також, судом встановлено з наданого позивачем розрахунку, що до 01 квітня 2015 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 01 липня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам.

Умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Ухвалюючи рішення суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності розпочався за вимогою про стягнення заборгованості за кредитом з 01 травня 2015 року та за вимогою про стягнення процентів з 01 серпня 2014 року.

Банк звернувся до суду 08 жовтня 2019 року, отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом за період з 01.04.2015 по 08.10.2016 року та за процентами за період з 01.07.2014 року по 08.10.2016 року банк звернувся поза межами строку позовної давності.

Що стосується застосування строків позовної давності до вимог банку про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати кредиту, та трьох відсотків річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, суд виходив з наступного.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №1217/15672/16-ц, до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних, погоджується з нарахованою та стягнутою судом першої інстанції сумою заборгованості за користування кредитом у розмірі 37721,02 грн, з яких: борг за кредитом у розмірі - 23062,87 грн; відсотки за користування кредитом 09 жовтня 2016 року по 06 травня 2018 року у розмірі 10322,93 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 2147,33 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по вересень 2018 року у розмірі 1030,42 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 793,52 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з жовтня 2016 року по 21.09.2018 року у розмірі 363,95 грн.

Скаржником ОСОБА_2 не надано розрахунків та доказів неправильного визначення судом першої інстанції суми дострокового повернення всього кредиту.

Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення та спростовуються доводами позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Так, позивачем зазначено, що копії договорів та супровідних документів по кредитній справі роздруковані із сканованих копій, які зберігаються на електронних носіях інформації банку та виготовлені шляхом сканування оригіналів документів за кредитною справою відповідно до внутрішніх документів банку.

На підтвердження укладання кредитного договору та договору поруки, а також існування договірних відносин між банком та відповідачами, до позовної заяви були додані копії виписок по рахункам позичальника, за яким обліковується кредитна заборгованість, які є належними та допустимим доказами з підстав їх відповідності діючому законодавству, що встановлює порядок ведення операційної діяльності банками в України, а саме: Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 30.12.1998 № 566 (далі - Положення № 566), Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 18.06.2003 № 254 (далі - Положення № 254), аналогічні вимоги містяться в Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, яке є чинним на момент розгляду справи.

Банком наданий графік платежів у вигляді таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, що повністю відповідає наданому банком додатку № 1, відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені постановою правління НБУ від 10.05.2007 № 168 та Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які затверджені постановою правління НБУ від 08.06.2017 № 49, де міститься підпис як працівника банку, так і позичальника.

Банком, відповідно до п. 4.1.2. кредитного договору, виконані обов`язки щодо відкриття рахунку позичальнику.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, тому заперечення на ухвали суду від 18.12.2019 року та від 12.03.2020 року, які містяться в апеляційній скарзі, мають враховуватися апеляційним судом у відповідності до положень ч. 2ст. 353 ЦПК України при розгляді апеляційної скарги в частині оскарження позивачем рішення суду.

Заперечення на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 18.12.2019 року та ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 12.03.2020 року на увагу не заслуговують, оскільки є законними та обґрунтованими. Оригінали письмових доказів, що зазначені в клопотанні представника відповідачів від 09.12.2019 року залишились в приміщенні філії банку в м. Луганську, тому не могли бути витребувані у банку. Оригінал другого примірника договору про іпотечний кредит, який знаходився у відповідача витребувано у останнього під час підготовчого засідання.

Судом при ухвалені рішення по справі були досліджені та належним чином оцінені копії документів кредитного договору.

За таких обставин, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: Н.М. Авалян

І.О. Дронська