Справа № 426/5906/20
30 вересня 2020 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Чмихало М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.08.1996 року вона є власником будинку з надвірними будівлями який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після придбання вказаного будинку позивачу стало відомо, що у її будинку ще попереднім власником 18.04.1996 року тобто до часу укладання договору купівлі-продажу був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично з моменту реєстрації не проживає за вказаною адресою. До теперішнього часу місце проживання відповідача ОСОБА_2 позивачу не відоме. Також, в своєму позові позивач зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй здійснювати своє право власності за вказаним житловим приміщенням, користуватися пільгами та субсидією на оплату комунальних послуг. Крім того, відповідач за час знаходження на реєстраційному обліку в належному позивачу будинку оплату комунальних послуг не здійснював, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні 30 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву згідно якої просить суд розгляд справи провести у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.58).
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області (а.с.62-63).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.08.1996 року посвідченого державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Павленко С.П., зареєстрованого в реєстрі за №1205 (а.с. 9-10).
Згідно копії домової книги на будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований у вказаному будинку 17 травня 1996 року, тобто ще до придбання будинку позивачем (а.с.11-12).
Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Сватівською міською радою від 19 червня 2020 року, №3524, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
Відповідно до акту обстеження складеного депутатом Сватівської міської ради Коломайко Л.І., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у будинку АДРЕСА_1 (а.с.14).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є племінником позивача, відповідач ОСОБА_2 у вищезазначеному будинку ніколи не проживав, вони не знайомі, та він його ніколи не бачив, особисті речі відповідача у будинку відсутні.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сином позивача по справі, а також зазначив, що після купівлі будинку, його попередній власник прописав у ньому ОСОБА_2 , але останній там не проживає, вони з ним не знайомі та він його ніколи у будинку не бачив.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися.
Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтована та така, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 268, 280, 352 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 09 жовтня 2020 року.

Суддя: Л. М. Осіпенко