Номер провадження: 22-ц/813/214/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №523/12104/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року у складі судді Бабакова В.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 3 вересня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 17 березня 2011 року, за яким отримано кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 17 березня 2011 року заборгованість станом 31 липня 2018 року в загальній сумі 78825,09 грн. та судові витрати (а.с.1-6).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 4 вересня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.44).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Договором №б/н від 17 березня 2011 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 3208,03 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн., в іншій частині вимог відмовлено (а.с.52-53).

Висновок суду, зокрема, в частині відмови в позові мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів належного повідомлення відповідача про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, тому вимоги про стягнення процентів є передчасними, а щодо стягнення неустойки мотивовано забороною подвійної цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у позові і ухвалити нове рішення про задоволення вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування коштами та неустойки (пені, штрафів) (а.с.61-65).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про передчасність стягнення процентів за користування коштами та про подвійність цивільно-правової відповідальності у вимогам про стягнення неустойки.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну мотивувальної частини рішення суду та залишення без змін резолютивної частини рішення суду з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

17 березня 2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.9-35).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 17 березня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» в ПК «Промінь» ОСОБА_1 видано 17 березня 2011 року платіжну картку НОМЕР_3 строком дії 11/14, тобто листопад 2014 року включно, видано 20 вересня 2013 року платіжну картку НОМЕР_4 строком дії 04/17, тобто квітень 2017 року включно (а.с.67, 68).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.69-73).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 17 березня 2011 року заборгованість станом на 31 липня 2018 року склала 78825,09 грн., з них: 3208,03 грн. заборгованість за кредитом; 70687,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; пеня 700,00 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3729,77 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-8).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 17 березня 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції стягнуто заборгованість за кредитом і відмовлено у стягненні заборгованості за процентами та неустойки (пені, штрафів). Суд апеляційної інстанції з цим висновком погоджується, але з інших мотивів вирішення вимог, та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, так як рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній його частині через зміну правової позиції Верховного Суду у цій категорії справ з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 17 березня 2011 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 видано 17 березня 2011 року платіжну картку НОМЕР_3 строком дії 11/14, тобто листопад 2014 року включно, видано 20 вересня 2013 року платіжну картку НОМЕР_4 строком дії 04/17, тобто квітень 2017 року включно.

Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася вказаними картками, зокрема, знімала кошти у банкоматі, користувалася терміналом, сплачувала за товари в торговій мережі тощо.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 20 вересня 2013 року платіжної картки НОМЕР_4 встановлено до 04/17, тобто до 30 квітня 2017 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 3 вересня 2018 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку загальної позовної давності, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів у повному обсязі.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 30 квітня 2017 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, задоволенню підлягають вимог АТ КБ «ПриватБанк» лише про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 3208,03 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 70687,29 грн., пені в сумі 700,00 грн., штрафів в загальній сумі 4229,77 грн. Зміна правової позиції виключає необхідність аналізу доводів учасників справи в цій частині вимог.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, що в цій частині позовні вимоги підстав для задоволення не мають.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762,00 грн. покладено на ОСОБА_1 правильно.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков