ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5892/20 Справа № 201/4301/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Вказувала, що 28 листопада 2000 року наказом головного лікаря ОСОБА_2 за №198-0 обласного центру медико-соціальної експертизи м.Дніпропетровська її було прийнято на роботу до обласної медико-соціальної експертної комісії №5 обласного центру медико-соціальної експертизи лікарем-терапевтом. 16 січня 2018 року наказом головного лікаря комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради Концур В.М. №21-0 на неї тимчасово з 16 січня 2018 року покладено виконання обов`язків голови МСЕК №5 на час відсутності ОСОБА_3 02 лютого 2018 року наказом головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_4 за № 27 її, лікаря-терапевта обласної МСЕК №5, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за грубі порушення вимог чинного законодавства, допущені працівниками центру при проведенні огляду хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Врна не погоджується з порушеннями, зазначеними в наказі №27 від 02 лютого 2018 року та вважає, що в своїй роботі вона керувалась виключно нормами діючого законодавства України. Також звертає увагу на те, що наказ № 27 від 02 лютого 2018 року виданий та оголошений з порушенням строків, встановлених для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Зазначений факт підтверджується тим, що огляд інваліда ОСОБА_5 проводився 01 вересня 2016 року. Таким чином дисциплінарного стягнення було застосовано майже через 1 рік та 5 місяців.

Зазначала, що 19 лютого 2018 року наказом №32 головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_4 її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення вимог медико-експертного законодавства. Не погоджуючись з діями головного лікаря комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» В.М. Концур, щодо безпідставного та, на її думку, незаконного притягнення її до дисциплінарної відповідальності, з явно надуманих підстав та мотивів, 22 березня 2018 року вона звернулася з заявами до комісій з трудових спорів КЗ «ОКЦ МСЕ» ДОР про визнання незаконними та скасування наказів №27 та №32 від 02 лютого 2018 року та 19 лютого 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 02 квітня 2018 року комісія по трудовим спорам КЗ «ОКЦ MCE» ДОР відмовила в задоволенні заяви про визнання незаконними наказів №27 від 02 лютого 2018 року та №32 від 19 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани.

Вказувала також на те, що вважає наказ №27 від 02 лютого 2018 року та наказ №32 від 19 лютого 2018 року незаконними і такими, що винесені з особистих мотивів головним лікарем комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_7 , оскільки в своїй роботі вона не порушувала діюче законодавство України, не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі свої посадові обов`язки визначені посадовою інструкцією.

Посилалась також на те, що 22 березня 2018 року вона звернулася заявою на ім`я головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_7 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати за сімейними обставинами, відповідно до ч.6 ст.25 Закону України «Про відпустки», яку було зареєстровано за №3/162 .

В цей же день 22 березня 2018 року виконуюча обов`язки головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_8 відмовила в наданні відпустки та видала наказ №67-0 «Про застосування дисциплінарного стягнення - звільнення», яким її, лікаря-терапевта обласної медико-соціальної експертизи №5 КЗ «ОКЦ MCE» ДОР», звільнено відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання обов`язків, покладених трудовим договором, що позивач також вважає незаконним, оскільки вважає його таким, що винесений з особистих мотивів та мотивів помсти, оскільки в своїй роботі вона не порушувала діючого законодавства України, не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконувала всі свої посадові обов`язки.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ №27 від 02 лютого 2018 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення догани; визнати незаконним та скасувати наказ № 32 від 19 лютого 2018 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та накладання дисциплінарного стягнення догани; визнати незаконним та скасувати наказ №67-0 від 22 березня 2018 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та накладання дисциплінарного стягнення звільнення; поновити її на посаді лікаря - терапевта обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради; стягнути з комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради посадовий оклад згідно штатного розкладу за весь час вимушеного прогулу; стягнути з комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на її користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду розмірі 50 000 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. з комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради»; стягнути з комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на її користь 10 000 грн., сплачені за професійну правничу допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради понесені при розгляді даної справи витрати за проведення комісійних судово-медичних експертиз в загальному розмірі 34 137 грн.50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована наступним: судом не досліджено зміст наказу №27 від 02 лютого 2018 року, а саме те, що ОСОБА_5 встановлена група інвалідності з 04 серпня 2016 року, причина інвалідності поранення, контузія, захворювання пов`язано з участю в бойових діях та перебуванням на території інших держав з ураженням органів руху, питання про відсотки втрати профпридатності не розглядалось, група інвалідності ОСОБА_5 не встановлювалась; діагноз встановлений ОСОБА_5 , згідно акту огляду №1306 від 01 вересня 2016 року обласною МСЕК №5, не скасовано та не змінено, діагноз не має розходжень з діагнозом ЛКК, які впливають на експертне рішення; в наказі №27 від 02 лютого 2018 року, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності не зазначено коли допущено порушення трудової дисципліни, в чому полягає порушення трудової дисципліни; наказ №27 від 02 лютого 2018 року виданий та оголошений з порушенням строків, встановлених для дисциплінарного стягнення; відповідачем не доведено, а судом не встановлено коли, якими діями або бездіяльністю та при яких обставинах позивач порушила п.№30,п.34 та п.35 наказу Міністерства охорони здоров`я України №577 від 30 липня 2012 року про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях; в наказі №32 від 19 лютого 2018 року не зазначено в чому полягає порушення трудової дисципліни та нормативного посилання, вказаний наказ позивачу не оголошувався та не повідомлявся; місцевий суд не звернув уваги, що накази видані після неодноразового звернення позивача з заявами до головного лікаря про надання відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з погіршенням стану здоров`я; відповідно до змісту ухвали про призначення експертизи, всі питання стосуються діяльності МСЕК №5, а не можливих порушень з боку позивача при виконанні свої посадових обов`язків; висновки експерта №7 від 17 січня 2020 року,№224 та №225 від 20 грудня 2019 року не відповідають вимогам п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що даний спір виник з трудових правовідносин, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, що 28 листопада 2000 року наказом головного лікаря ОСОБА_2 за №198-0 обласного центру медико-соціальної експертизи м.Дніпропетровська, позивача прийнято на роботу до обласної медико-соціальної експертної комісії №5 обласного центру медико-соціальної експертизи лікарем терапевтом (т.1 а.с. 20).

16 січня 2018 року наказом головного лікаря комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради Концур В.М. № 21-0 на ОСОБА_1 тимчасово, з 16 січня 2018 року, покладено виконання обов`язків голови МСЕК №5 на час відсутності ОСОБА_3 (т.1 а.с. 21).

02 лютого 2018 року наказом головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_4 за № 27 ОСОБА_1 , лікаря - терапевта обласної МСЕК №5, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за грубі порушення вимог чинного законодавства, допущених працівниками центру, при проведенні огляду хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.1 а.с.22-23).

19 лютого 2018 року наказом №32 головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_4 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення вимог медико-експертного законодавства (т.1 а.с. 24).

22 березня 2018 року виконуюча обов`язки головного лікаря КЗ «ОКЦ MCE» ДОР ОСОБА_8 видала наказ №67-0 «Про застосування дисциплінарного стягнення звільнення ОСОБА_1 , яким останню, лікаря-терапевта обласної медико-соціальної експертизи № 5 КЗ «ОКЦ MCE» ДОР», було звільнено відповідно до п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання обов`язків покладених трудовим договором (т.1 а.с. 25-27).

19 лютого 2020 року до суду надійшов висновок експерта №7 від 18 грудня 2019 року-17 січня 2020 року, відповідно до якого, в ході перевірки комісією встановлено у мед-експертній справі хворого ОСОБА_9 порушення вимог «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року, «Інструкції про встановлення інвалідності», затвердженою наказом МОЗ України від 05 вересня 2011 року №561, під час проведення огляду учасника бойових дій (ветерана АТО) ОСОБА_9 членами комісії обл. МСЕК №5.

Відповідно до висновку експерта №225 від 21 листопада 2019 року-20 грудня 2019 року у мед-експертній справі хворого ОСОБА_5 виявлені порушення вимог «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року обл. МСЕК №5.

Згідно із висновком експерта №224 від 21 листопада 2019 року-20 грудня 2019 року у мед-експертній справі хворого ОСОБА_10 виявлені порушення вимог «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року обл. МСЕК №5.

Крім того, як вбачається з аналізу обґрунтування експертних рішень від 24 липня 2017 року №01-393, наданих спеціалістами Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності перства охорони здоров`я України «ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України», аналізу обґрунтованості експертних рішень наданих спеціалістами кафедри психіатрії, загальної і медичної психології Державного закладу «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», аналізу обґрунтованості комісії, створеної стосовно перевірки обґрунтованості експертних рішень МСЕК, доведено невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме порушення вимог «Положенням про медико-соціальну експертизу» та «Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317(зі змінами і доповненнями), делеговані в посадовій інструкції голови комісії, та її членів: лікарів - невропатолога, терапевта, реабілітолога, травматолога.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в позовній заяві та відповіді на відзив посилання на порушення КЗ «ОКЦ МСЕ» ДОР трудового законодавства України при притягненні до дисциплінарної відповідальності та звільненні позивача в цій справі є необґрунтованими і безпідставними, а тому позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі є такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

З матеріалів справи вбачається, що наказ №27 КЗ «ОКЦ MCE» ДОР від 02 лютого 2018 року в частині оголошення догани ОСОБА_1 не містить зазначення коли мало місце порушення, що не відповідає вимогам трудового законодавства.

Наказ №32 КЗ «ОКЦ MCE» ДОР від 19 лютого 2018 року також не містить зазначення коли мало місце порушення, за яке застосовано дисциплінарне стягнення. Крім того, у вказаному наказі не зазначено в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, абстрактне посилання на те, що при огляді пацієнтів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обласною МСЕК №5 виявлені порушення та недоліки, які мають суттєвий характер та впливають на кінцевий результат діяльності медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, як і наказ про звільнення за систематичне невиконання посадових обов`язків, не підтверджені доказами та суперечать вимогам трудового законодавства, вимоги позивача про визнання їх незаконними є обґрунтованими.

Відповідно до частин 1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, вказана норма матеріального права визначає обов`язок суду прийняти рішення про виплату працівникові, який поновлюється судом на роботі, середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що позивач звільнена з роботи 22 березня 2018 року, вказаний день був останнім робочим днем позивача, тому строк вимушеного прогулу необхідно обраховувати з 23 березня 2018 року по день ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі - 09 жовтня 2020 року.

Отже, строк вимушеного прогулу позивача становить 649 робочих днів.

При розрахунку середнього заробітку колегія суддів виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року., про те, що обчислення середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п.5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

Оскільки позивач була звільнена з посади лікаря-терапевта 22 березня 2018 року, зважаючи на те, що ОСОБА_1 наказом від 16 січня 2018 року №21-о Про тимчасове виконання обов`язків голови МСЕК (т.1 а.с.21) на лікаря-терапевта ОСОБА_1 , тимчасово з 16 січня 2018 року було покладено виконання обов`язків голови обласної МСЕК №5 на час відсутності ОСОБА_3 до фактичного її виходу на роботу з доплатою 25% за головування, у лютому 2018 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, розрахунки середньої заробітної плати колегія суддів проводить виходячи із заробітної плати позивача, нарахованої у грудні 2017 року та січня 2018 року.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 326 грн.17 коп. (7 127 грн.72 коп. + 6 571 грн.43 коп. = 13 699 грн.15 коп. : 42 (кількість робочих днів за вказані місяці, зазначені відповідачем у довідці), з 23 березня 2018 року по 09 жовтня 2020 року вимушений прогул становить 694 робочих дні, тому виплаті підлягає 226 361 грн.98 коп.

Вказана сума зазначена без вирахування податків та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством України.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що позивач була позбавлена можливості певний період працювати, отримувати заробітну плату і це призвело до моральних страждань та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на обставини, за яких відбулося звільнення працівника, ступені моральних страждань позивача внаслідок її незаконного звільнення, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, в розмірі 1 000 грн., шляхом стягнення вказаної суми з КЗ «ОКЦ MCE» ДОР.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Колегія суддів вважає, що позивачем належним чином доведено розмір витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 800 грн., фактична їх сплата підтверджується квитанцією адвоката Лемезенко В.Л. №236 від 07 листопада 2018 року, в якій зазначено про отримання адвокатом 800 грн. за збір доказів, складання позовної заяви у даній справі, вказаний розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони.

Вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 800 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду даної справи, в порядку розподіл судових витрат з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 990, 80 грн., а усього стягнути судові витрати по справі у розмірі 6 790,80 грн.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2020 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №27 комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради від 02 лютого 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ №32 комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради від 19 лютого 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ №67-о комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради від 22 березня 2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнення лікаря-терапевта обласної МСЕК №5 ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-терапевта в комунальному закладі Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради з 22 березня 2018 року.

Стягнути з комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 221 288, 84 грн. без утримання податків та платежів.

Стягнути з комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1 000 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 в комунальному закладі Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради та стягнення на її користь з комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради середнього заробітку за один місяць в розмірі 6 377, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунального закладу Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6 790,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.