Справа № 216/1771/17
провадження 2/216/450/20
УХВАЛА

іменем України

про закриття провадження у справі

31 серпня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 4 в місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення виплаченого забезпечення,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення виплаченого забезпечення.

Ухвалою суду від 09.10.2019 прийнято справу до свого провадження та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Належним чином повідомлені сторони та третя особа до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що наказом Криворізького міськрайонного центру зайнятості № НТ 151125 від 25.11.2015 ОСОБА_1 був наданий статус безробітного та відповідно було призначено матеріальне забезпечення на випадок безробіття з урахуванням страхового стажу.

Позивачем здійснено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 07.12.2015 року по 15.08.2016 в розмірі 14 424,37 грн.

ОСОБА_1 наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 31.08.2016 № 12 о/с поновлено на посаді.

За ознаками використання праці та оформлення трудових відносин відповідач підпадає під визначення роботодавця незаконно звільненого працівника, а, відтак, в силу ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов`язаний нести за це матеріальну відповідальність (грошове зобов`язання).

Таким чином, предметом спору у зазначеній цивільній справі є стягнення з відповідача виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю).

Положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послуг виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі (постанова Верховного Суду у складі колегії КГС від 06.07.2018 року по справі № 921/220/17-г/16).

Спір про стягнення зазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції. При цьому, відповідач у справі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у спірних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як роботодавець поновлених на роботі за рішенням суду осіб, яким було виплачено забезпечення та надано соціальні послуги як безробітним відповідно до Закону №1533-ІІІ, тому не підпадає під ознаки адміністративного судочинства.

Водночас, спір про право, яке виникає в силу визначеного Законом №1533-ІІІ зобов`язання, за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є за своєю правовою природою господарсько-правовим і підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі № 814/2595/16).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, судом встановлено, що характер правовідносин, які виникли, стосуються прав та інтересів позивача та відповідача саме як учасників господарських відносин, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Криворізького міськрайонного центру зайнятості до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення виплаченого забезпечення.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.Кузнецов