ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3787/20 Справа № 214/4558/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 214/4558/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року, яке постановлено суддею Ткаченко А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2007 року між АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0319/1207/45-010 відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 29000 доларів США, які останній зобов`язався повернути і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

В якості забезпечення зобов`язання по вказаному кредитному договору, між відповідачем ОСОБА_2 та АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», 19.12.2007 року було укладено договір поруки № 0319/1207/45-010-Р-1 за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати за належне виконання ОСОБА_1 виниклого зобов`язання по кредитному договору №0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року, між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року, що був укладений між АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

У зв`язку з тим, що відповідачі порушили умови зобов`язання, що випливають з кредитного договору, у них виникла заборгованість, яка станом на 01.08.2016 року становить 33342,12 доларів США та складається з заборгованості за кредитом 25876,67 дол. США, заборгованості по відсотках 7465,45 дол. США, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «АльфаБанк» заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року за період з 02.02.2016 року по 01.08.2016 року, в загальному розмірі 27682 доларів 40 центів США, яка складається з заборгованості за кредитом 327 доларів 32 центи США, заборгованість по процентам 1805 доларів 73 центи США, суми дострокового стягнення кредиту 25549 доларів 35 центів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АльфаБанк» заборгованість за кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року станом на 01.08.2016 року, в розмірі 5659 доларів 72 центи США, яка складається із заборгованості по процентам.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АльфаБанк» судові витрати в сумі 7251 грн. 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «АльфаБанк», судові витрати в сумі 5143 грн. 94 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що позивачем не надано первинної бухгалтерської документації на підставі якої можливо встановити отримання суми кредиту.

Крім того апелянт вважає, що порука є припиненою, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем ОСОБА_1 10.04.2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся в серпні 2016 року, тобто після спливу шести місяців, встановлених ч.4 ст.559 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, належним чином завчасно повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 19.12.2007 року між АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0319/1207/45-010 відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 29000 доларів США, які останній зобов`язався повернути і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

В якості забезпечення зобов`язання по вказаному кредитному договору, між відповідачем ОСОБА_2 та АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», 19.12.2007 року було укладено договір поруки № 0319/1207/45-010-Р-1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати за належне виконання ОСОБА_1 виниклого зобов`язання по кредитному договору №0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року.

Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0319/1207/45-010 від 19.12.2007 року, що був укладений між АКБ «ТАС Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідач ОСОБА_1 , в порушення умов Кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2016 року, за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 33342,12 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 25876,67 дол. США, заборгованості по процентам 7465,45 дол. США (том 1 а.с.58).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 27682 доларів 40 центів США, яка складається із заборгованості за кредитом 327 доларів 32 центи США, заборгованість по процентам 1805 доларів 73 центи США, суми дострокового стягнення кредиту 25549 доларів 35 центів США та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі в розмірі 5659 доларів 72 центи США, яка складається із заборгованості по процентам, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 25549 доларів 35 центів США у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов`язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, що встановлено ст. 629 ЦК України.

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції достовірно встановлено, що позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти за кредитним договором від 19.12.2017 року в іноземній валюті, однак відповідач ОСОБА_1 своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті процентів належним чином не виконував, в результаті чого, станом на станом на 01.08.2016 року, за кредитним договором утворилась заборгованість, яка, за розрахунокм позивача, становить 33342,12 доларів США та складається з заборгованості за кредитом 25876,67 дол. США, заборгованості по процентам 7465,45 дол. США.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення в відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом 327 доларів 32 центи США та заборгованість по процентам 1805 доларів 73 центи США за період з 02.02.2016 року по 01.08.2016 року, та суми дострокового повернення кредиту 25549 доларів 35 центів США.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем по справі не надано первинної бухгалтерської документації на підставі якої можливо встановити отримання суми кредиту, оскільки позивачем по справі належним чином підтверджено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором від 19.12.2017 року, які ОСОБА_1 отримав у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви позичальника з метою конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків до Договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4 цього договору. Крім того, факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується виконанням останнім умов кредитного договору в період з 19.12.2007 року по 10.04.2014 року.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1,2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення Банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, чинній на момент пред`явлення позову та ухвалення рішення судом першої інстанції, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18.

У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов`язань, внесення щомісячних платежів, у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Отже, строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Враховуючи наведене, строк пред`явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 , як з поручителя, солідарно з ОСОБА_1 , має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором позичальником було сплачено 10 квітня 2014 року, а із позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся до суду в серпні 2016 року, тобто порука є такою, що припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову, тобто до лютого 2016 року.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість за кредитним договором, яку необхідно стягнути солідарно з боржника і поручителя обліковується за період з 02.02.2016 року по 02.08.2016 року, тобто в межах 6-місячного терміну, що передував даті звернення до суду із позовом до поручителя, та з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума дострокового стягнення кредиту.

Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що порука є припиненою, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем ОСОБА_1 10.04.2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся в серпні 2016 року, тобто після спливу шести місяців, встановлених ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки, в даному випадку порука ОСОБА_2 є припиненою за заборгованістю за кредитним договором за період до 02.02.2016 року.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: