1Справа № 335/5865/20 2/335/1905/2020
21 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зарютіна Ольга Сергіївна до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування за заповітом,
Позивач ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат Зарютіна О.С. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 11/12 частин квартири у порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 11/12 частин нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г., відповідно до якого заповіла позивачу ОСОБА_3 все належне їй майно та всю належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
З метою оформлення спадкових прав позивач у 2019 році звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою зазначеного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачеві було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про належність померлій матері 11/12 часток вищезазначеної квартири.
Просила визнати за нею право власності на 11/12 часток квартири у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час судового розгляду судом були вчинені такі процесуальні дії.
Ухвалою суду від 17.07.2020 позовну заяву було залишено без руху, із наданням позивачеві строку для усунення виявлених судом недоліків.
10.08.2020 в порядку усунення недоліків, від представника позивача надійшла оновлена позовна заява.
Ухвалою суду від 14.08.2020 позовну заяву ОСОБА_5 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Витребувані матеріали (копія спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ) надійшли до суду 11.01.2020.
Представник позивача ОСОБА_8 надала заяву, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність, та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити в повному обсязі. У поданій заяві також просить не зазначати у рішенні суду по батькові позивача.
Відповідач позовні вимоги визнала, просила розглянути справу без її участі, про що надала відповідну заяву.
Заяв по суті справи від сторін не надходило.
За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, які подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалів спадкової справи № 27/2019, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. 21.05.2019 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено наступне.
23.10.1983 ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ) уклала шлюб із ОСОБА_13 , та після укладення шлюбу, дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , видане відділом РАГС виконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2626.
Так, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності у рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 26.11.1993, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів, висновок про реєстрацію квартири від ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. 10.10.2000 р. № 2-2618, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 (дружина) на - 5/6 часток. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , та належить спадкодавцю на підставі свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів в м. Запоріжжя 26.11.1993, що підтверджується довідкою-характеристикою виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 13.09.200 за № 6-1130.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. 20.10.2000 р. № 2-2737 спадкоємицею майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 (дочка) на 1/6 частку. Спадкове майно на яке видане свідоцтво, складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яке належить спадкодавцю на підставі свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів в м. Запоріжжя 26.11.1993, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 13.09.200 за № 6-1130.
Таким чином, за життя ОСОБА_4 за життя набула права власності на 11/12 частин вищевказаної квартири.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 31.01.2019 року, актовий запис № 838.
ОСОБА_6 є спадкоємцем за заповітом, складеним 05.09.2000 на її ім`я ОСОБА_4 на все майно та посвідченим цього ж дня державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2024.
Позивач 21.05.2019 з метою оформлення спадкових прав звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачеві було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про належність померлій матері ОСОБА_4 11/12 частки вищезазначеної квартири.
На підставі аналізу наданих позивачем та витребуваних судом доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, в обґрунтування позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, виходячи з наступного.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.
Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, який складений за життя ОСОБА_4 , та прийняла спадщину, тому відповідно до ст. 1233 ЦК України є єдиним спадкоємцем її спадкового майна.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою їй свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7«Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач, як єдиний спадкоємець у позасудовому порядку не має можливості її оформити, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, останній було відмовлено за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від17.07.1997№ 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту її прав в оформленні прав на спадщину, передбачений законом і відповідає йому, а тому, враховуючи, що позивачем підтверджено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом після смерті матері за відсутності правовстановлюючих документів, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на зазначене у позові спадкове майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивач не просив суд стягнути з відповідача судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 11/12 часток квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Калюжна