Справа №442/7743/19
Провадження №2/442/200/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого покликається на те, що 22 травня 2018 року близько 13.30 год. ОСОБА_2 , знаходячись по АДРЕСА_1 , вчинив з ним конфлікт, під час якого наніс йому тілесні ушкодження, в цей же день він звернувся у Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

23 травня 2018 року відомості, викладені у його заяві, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 0001107, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України).

В подальшому, правова кваліфікація у кримінальному провадженні № 0001107 була змінена з ч. 1 ст.125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, а його було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У день побиття, він звернувся у Дрогобицьку лікарні № 1 у якій провів на лікуванні 7 днів, а згодом 30.05.2018 його перевели у Львівську обласну лікарню у відділення щелепно-лицьової хірургії де йому провели хірургічну операцію та шинування зубного ряду та у якій він пробув до 22.06 2018 р.

Згідно висновку експерта №226 від 26.06.2018 року, в нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, закритого перелому кісток верхньої щелепи обох сторін, синців у ділянках обох очниць, садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі що викликають тривалий розлад здоров`я.

Постановою слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Смик А.М. від 26.07.2019 року закрито кримінальне провадження № 0001107 від 23.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі абз. 12 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Після лікарні він був змушений звільнитись із роботи за згодою сторін 25.06.2018р, після чого він пройшов лікарську консультативну комісію де його визнали не працездатним.

Оскільки він втратив працездатність і зміг звернутись в центр зайнятості після проходження ЛКК, тобто з 18.07.2018 по 04.02.2019р. де він перебував на обліку то вважає за потрібне відшкодувати йому 7 (сім) мінімальних заробітних плат за час втрати працездатності, тобто суму у розмірі 23514,82 (двадцять три тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень вісімдесят дві копійки). (Розмір мінімальної заробітної плати на даний час з урахуванням усіх податків становить 3359,26 грн.). Завдана йому майнова шкода становить 50146,62 грн.

Окрім майнової йому також було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 , а також у душевних стражданнях, які призвели до лікування у Психоневрологічному відділенні, КНП Дрогобицька міська поліклініка ДМР, яку він оцінює в 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Позов просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання вкотре не з`явились, не повідомивши причин. Відзиву на позовну заяву не подали.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналізуючи дії відповідача та його представника, суд прийшов до переконання, що останні зловживають своїми процесуальними правами.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши позовну заяву та матеріали кримінального провадження № 0001107, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині 1 статті 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Людина, яка потерпіла від посягання на своє життя, здоров`я, честь і гідність, а також на належне їй майно, потребує правового й соціального захисту, матеріальної та моральної підтримки. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 23 травня 2018 року за заявою ОСОБА_1 , були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження: 0001107, правова кваліфікація ч.1 ст.125 КК України), по факту нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

В подальшому, правова кваліфікація у кримінальному провадженні № 0001107 була змінена з ч. 1 ст.125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_1 визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Згідно висновку експерта №226 від 26.06.2018 року, в ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, закритого перелому кісток верхньої щелепи обох сторін, синців у ділянках обох очниць, садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі що викликають тривалий розлад здоров`я.

Постановою слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Смик А.М. від 26.07.2019 року закрито кримінальне провадження № 0001107 від 23.05.2019 року за ознаками злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі абз. 12 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001107 від 23.05.2019: в суду не виникає жодного сумніву, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 22 травня 2018 року близько 13.30 год. по АДРЕСА_1 наніс саме ОСОБА_2 .

У відповідності ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивачем представлено суду ряд медичної документації та квитанцій на придбання ліків на суму 26631,80 грн. яка підлягає задоволенню.

З копії трудової книжки вбачається, що 25.06.2018 позивач звільнився із роботи за згодою сторін. Після звільнення лікарською консультативною комісію ОСОБА_1 визнано не працездатним.

Через втрату працездатності позивач не зміг звернутись в центр зайнятості після проходження ЛКК, тобто з 18.07.2018 по 04.02.2019р. (сім місяців) де він перебував на обліку, з огляду на це відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 7 (сім) мінімальних заробітних плат за час втрати працездатності, тобто суму у розмірі 23514,82 (двадцять три тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень вісімдесят дві копійки). (Розмір мінімальної заробітної плати на даний час з урахуванням усіх податків становить 3359,26 грн.). Таким чином, завдана позивачу майнова шкода становить 50146,62 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Частинами 1 3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин.

Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Суд враховує те, що своїми діями відповідачем завдано невиправної моральної шкоди позивачу, що виразилася в моральних стражданнях. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, визнає, що заявлена потерпілим до відшкодування моральна шкода є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, пропорційно до задоволеної суми (840,80 грн. майнова шкода + 840,80 грн. моральна шкода) 1681 грн. 60 коп..

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану вчиненим ним кримінальним правопорушенням майнову шкоду у розмірі 50146 (п`ятдесять тисяч сто сорок шість) гривень 62 коп., та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, а всього разом 55 146 (п`ятдесять п`ять тисяч сто сорок шість) гривень 62 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави - 1681 (тисячу шістсот вісімдесять одну) гривню 60 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 26.03.2020 року.

Суддя __________________ О.В. Крамар