Дата документу 25.03.2020 Справа № 333/723/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/723/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ярошенко А.Г. Повний текст рішення складено 23.05.2019 року
Пр. № 22-ц/807/47/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С. Кочеткової І.В.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» (далі - Банк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-6), в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , як позичальника та ОСОБА_2 , як поручителя, заборгованість за кредитним договором № 057-01/К-07 станом на 02.02.2016 року у розмірі 342537,47 грн., яка складається з: тіла кредиту - 214073,78 грн.; відсотків - 13827,63 грн.; суми заборгованості за комісіями - 2511,98 грн.; пені - 105977,62 грн.; суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 5702,74 грн.; суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 443,72 грн., від сплати якої на користь Банку відповідачі у добровільному порядку ухиляються, а також судовий збір 5138,06 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ярошенко А.Г. (т.с. 1 а.с. 39).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с.45) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2016 року (т.с. 1а.с. 60) позов Банку задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2018 року (т.с. 1 а.с. 90) вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про його перегляд (т.с. 1 а.с. 71-72), справу призначено до розгляду.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року (т.с. 1 а.с. 116-117) у задоволенні позову Банку у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 124-128) просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі, стягнути солідарно із відповідачів судовий збір у розмірі 12845,15 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. т.с. 1 а.с. 137).

В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 1 а.с. 160-161).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 162) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 164) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі (т.с. 1 а.с. 173-176).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку станом на час її розгляду апеляційним судом.

Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01.10.2019 року не відбувся та був відкладений через перебування судді - члена колегії Кочеткової І.В. у нетривалій відпустці, яка не є підставою для її заміни в автоматизованому порядку (т.с. 1 а.с. 178), з урахуванням відпустки судді-доповідача (т.с. 1 а.с. 187).

У судовому засіданні 04 грудня 2019 року за відсутності належним чином повідомленого апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи представника Банку (т.с. 1 а.с. 188) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів та представника відповідача, у розгляді справи оголошено перерву у зв`язку із витребуванням у Банку (т.с. 1 а.с.199) розрахунку заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , станом на 02.02.2016 року у цій справі:- з урахуванням дати закінчення дії вищезазначеного договору сторін - 27.11.2013 року, тобто станом на 27.11.2013 року;- позовної давності з урахуванням звернення Банку до суду із вищезазначеним позовом у лютому 2016 року, тобто за період з лютого 2013 року по 27 листопада 2013 року; - повідомити інформацію про те, 3% від простроченого тала по кредиту та 3 % від прострочених доходів по кредиту нараховані Банком за умовами договору (якщо так, то зазначити конкретний пункт договору), якщо в порядку ст. 625 ЦК України, то надати розрахунок останніх станом на 02.02.2016 року з урахуванням суми боргу до закінчення строку дії договору та в межах строку позовної давності.

26 грудня 2019 року Банк надав апеляційному суду на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду розрахунок заборгованості без надання будь-яких письмових пояснень з приводу останнього (т.с. 1 а.с. 211-218).

19 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду надійшли додаткові пояснення (т.с. 1 а.с. 204-206) із додатком - ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2012 року про залишення без розгляду позову Банку у справі ЄУН 812/3828/12 за позовом Банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, яка набрала законної сили 24.07.2012 року (т.с. 1 а.с. 207).

29 січня 2020 року через канцелярію відповідачем апеляційному суду надана копія позовної заяви із додатками, що була предметом розгляду у 2012 році Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі ЄУН 812/3828/12 (т.с. 1 а.с. 218-251).

У судовому засіданні 29 січня 2020 року апеляційним судом продовжено розгляд цієї справи за відсутності належним чином повідомлених апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи представника Банку(т.с. 1 а.с. 210) та відповідача ОСОБА_2 : досліджено надані сторонами матеріали (т.с. 1 а.с. 211-251), заслухано додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника, у розгляді цієї справи оголошено перерву у зв`язку із витребуванням ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 6-7) у Банку для долучення до матеріалів цієї справи розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_1 : - з урахуванням зміни Банком строку виконання основного зобов`язання 18.04.2012 року та позовної давності, про яку зазначав відповідач у цій справі у суді першої інстанції, у долах США із зазначенням гривневого еквіваленту ? - повторно витребувано у Банку інформацію, яка раніше не була надана Банком на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, про те: 3% від простроченого тала по кредиту та 3 % від прострочених доходів по кредиту нараховані Банком за умовами договору (якщо так, то зазначити конкретний пункт договору), якщо в порядку ст. 625 ЦК України, то повідомити, чому Банк у своєму позові у цій справі не посилався на ст. 625 ЦК України взагалі, надати розрахунок останніх станом на 02.02.2016 року з урахуванням суми боргу станом на 18.04.2012 року в межах строку позовної давності; у Комунарського районного суду м. Запоріжжя витребувано цивільну справу ЄУН 812/3828/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором для огляду у судовому засіданні у цій справі.

25 березня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя на викання вищезазначеної ухвали апеляційного суду надано інформацію (т.с. 2 а.с. 19), за змістом якої цивільна справа ЄУН 812/3828/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена у зв`язку із спливом строків зберігання.

Банк на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду, яку він отримав 07.02.2020 року (т.с. 2 а.с. 12), будь-якої інформації апеляційному суду не надав.

У судове засідання 25 березня 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи представник Банку (т.с. 2 а.с. 11) та відповідач ОСОБА_2 через свого чоловіка - відповідача у цій справі ОСОБА_1 (т.с. 2 а.с. 3, ст. 82 ч. 1 ЦПК України), не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представника Банку та відповідача ОСОБА_2 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Трачук Н.І. (т.с. 1 а.с. 84).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача Завозненка В.В. та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги Банку, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає у цій справі частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 3678 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні його вищезазначеного позову до відповідачів у цій справі, керувався ст.ст. 526, 1048, 1054 Цивільного Кодексу України ст.ст. 10, 60, 208, 212 - 215 ЦПК України та виходив із такого.

Судом встановлено, що 28.11.2007 року між ПАТ «Дельта банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 057-01/К-07 (т.с. 1 а.с. 7-13), відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 11572,00 доларів США.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 02.02.2016 р. заборгованість відповідача по кредиту становить 342537,47 грн.(т.с. 1 а.с. 22-23).

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду у лютому 2016 року (т.с. 1 1а.с.22,38), тобто через більше ніж 3 роки від дня (31.12.2011 року) останнього внесення часткового платежу відповідачем.

З огляду на те, що факт звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної давності, отже у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування, суд першої інстанції вважав, що у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Судом також враховується, що позивач не заявляв про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, що у відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України надало б можливість суду захистити порушене право.

Відповідно до п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Переривання перебігу позовної давності визначається ст.264 ЦК України.

Ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Крім того, відповідно до п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із залишенням позову без задоволення, не підлягають стягненню і судові витрати.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку, є:

- надані відповідачем ОСОБА_1 до його відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі матеріали, зокрема:

= ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2012 року про залишення без розгляду позову Банку у справі ЄУН 812/3828/12 за позовом Банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, яка набрала законної сили 24.07.2012 року (т.с. 1 а.с. 207);

= копія позовної заяви із додатками, що була предметом розгляду у 2012 році Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі ЄУН 812/3828/12 (т.с. 1 а.с. 218-251);

- а також інформація Комунарського районного суду м. Запоріжжя (т.с. 2 а.с. 19), за змістом якої цивільна справа ЄУН 812/3828/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена у зв`язку із спливом строків зберігання.

Розрахунок Банку, наданий останнім апеляційному суду на виконання ухвали апеляційного суду від 04.12.2019 року, (т.с. 1 а.с. 211-218) може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку, лише в тій частині, яка не суперечить встановленим апеляційним судом фактичним обставинам цієї справи, оскільки, він не враховує факт попереднього звернення Банку до суду до відповідачів у квітні 2012 року, про який апеляційному суду стало відомо у цій справі лише після постановлення вищезазначеної ухвали 04.12.2019 року.

Апеляційним судом встановлено, що за вищезазначеним кредитним договором № 057-01/К-07 від 28.11.2007 року, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , строк виконання основного зобов`язання збігав 27.11.2013 року (п.1.3 договору, копія т.с. 1 а.с.7).

Проте, Банком ще у 2012 році було прийнято рішення про дострокове солідарне стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором з позивальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 , яким Банк змінив строк для виконання основного зобов`язання за цим договором.

Підтвердженням тому є позов Банку від 26.04.2012 року із додатками (т.с. 1 а.с. 218-252) до Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі ЄУН 812/3828/12 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, а саме: станом на 18.04.2012 року у розмірі 8919,24 доларів США, що згідно із курсом НБУ 100 доларів США - 798,51 грн. складає 73639,65 грн. (довідка Банку т.с. 1 а.с. 238), яка складається з: тіла кредиту - 8412,08 доларів США, що в еквіваленті складає 67170,46 грн.,відсотки - 507,16 доларів США, що в еквіваленті складає 4049,67 грн., комісія за ведення кредиту - 2419,52 грн., з них прострочена заборгованість за кредитним договором на 18.04.2012 року складає: тіло кредиту - 5197,52 доларів США, що в еквіваленті 41502,20 грн., відсотки - 391,32 доларів СЩША, що в еквіваленті 3124,69 грн., комісія - 2327,10 грн.

У цій справі Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за вищезазначеним кредитним договором вже станом на 02.02.2016 року у розмірі 342537,47 грн., яка складається з: тіла кредиту - 214073,78 грн.; відсотків - 13827,63 грн.; суми заборгованості за комісіями - 2511,98 грн.; пені - 105977,62 грн.; суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 5702,74 грн.; суми за ставкою 3% від прострочених доходів (відсотків) по кредиту - 443,72 грн., від сплати якої на користь Банку відповідачі у добровільному порядку ухиляються.

Відповідач ОСОБА_1 у суді першої інстанції заявляв про застосування позовної давності у цій справі (заява про перегляд заочного рішення суду першої інстанції у цій справі, т.с. 1 а.с. 71 зворот).

В силу вимог ст. 267 ч.3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Також, за змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою, що свідчать про визнання нею боргу (ч.1) позовна давність переривається у разі пред`явлення особою. Позову до одного із кількох боржників (п.2), після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До суми основного боргу у вигляді тіла кредиту, відсотків та комісії застосовується загальний строк позовної давності у 3 (три) роки.

Апеляційним судом встановлено, що останній платіж з боку позичальника мав місце 31.12.2011 року(розрахунок т.с. 1 а.с. 22).

Звернення Банку до суду в іншій справі ЄУН № 812/3828/12 до позичальника та поручителя у квітні 2012 року (т.с. 1 а.с. 218), яке закінчилось залишенням позову Банку без руху ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2012 року, яка набрала законної сили 24.07.2012 року (т.с. 1 а.с. 207).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 265 ч. 1 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що безпідставними у цій справі є нарахування Банку відповідачам будь-якої заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у вигляді відсотків, комісії та пені після зміни ним строку виконання основного зобов`язання позичальником, який в силу вищезазначених викладених вище обставин настав достроково за рішенням Банку 18.04.2012 року, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц, який є обов`язком для застосування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Щодо стягнення Банком у цій справі з відповідачів заборгованості за вищезазначеним кредитним договором станом на 18.04.2012 року, то апеляційний суд дійшов висновку про таке:

- порука ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 14) до цієї заборгованості припинилась через 6 (місяців) після того, як Банк звертався до суду першої інстанції із позовом у квітні 2012 року у справі ЄУН № 812/3828/12, в силу вимог ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час існування цих правовідносин; оскільки встановлено, що у подальшому Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом у цій справі лише у лютому 2016 року (т.с. 1 а.с. 2,38); належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні;

- трирічна (загальна) позовна давність для стягнення цієї заборгованості з позичальника ОСОБА_1 збігла у квітні 2015 року з дати подачі позову Банком у квітні 2012 року в іншій справі ЄУН № 812/3828/12 за відсутності будь-яких дій, у тому числі платежів з боку позичальника у цей період, які б свідчили про визнання ним боргу.

Проте, Банк у цій справі, як кредитор, мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 р. у справі № 127/15672/16-ц відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення коштів, передбачених ст. 625 ЦК України та визначила, що право на позов про їх стягнення виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Встановлено, що Банк у цій справі також заявляв позовні вимоги про стягнення сум за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 5702,74 грн.; суми за ставкою 3% від прострочених доходів (відсотків) по кредиту - 443,72 грн. за період з лютого 2015 року по лютий 2016 року (т.с. 1 а.с. 22 зворот-23), які підлягають стягненню у цій справі, з урахуванням припинення поруки ОСОБА_2 , лише з позичальника ОСОБА_1 , оскільки:

- стороною відповідача не доведено, що останні є відсотками, передбаченими умовами вищезазначеного кредитного договору сторін і що Банк не мав права їх нараховувати після закінчення дії договору - 18.04.2012 року (прийняття Банком рішення про дострокове стягнення заборгованості та зміну строку виконання основного зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором сторін);

- вони заявлені Банком у цій справі в межах строку позовної давності, враховуючи подачу позову Банком у цій справі у лютому 2016 року (т.с. 1 а.с. 22,38)

- та є обґрунтованими (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач не вважав за доцільне користуватись своїм правом на подання апеляційному суду контррозрахунку останніх).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку суму за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 5702,74 грн.; суму за ставкою 3% від прострочених доходів (відсотків) по кредиту - 443,72 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги Банку частково при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 230,49 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог (розрахунок: судовий збір, сплачений Банком за подачу позову до суду першої інстанції 5138,06 грн. (т.с. 1 а.с. 1) + судовий збір, сплачений Банком за апеляційну скаргу 7707,09 грн. (т.с. 1 а.с. 148) =12845,10 грн. * сума задоволених позовних вимог 6146,46 грн. (розрахунок: сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 5702,74 грн. + сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 443,72 грн.)/ сума заявлених позовних вимог 342537,47 грн. (ціна позову т.с. 1 а.с.2).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () суму за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 5702,74 грн.; суму за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 443,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 230,49 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.