Провадження № 2/761/2295/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Волок А.О.,

за участі:

представника позивача - Фадєєва Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), Головне управління державної фіскальної служби у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просила звільнити з під арешту все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , іпн - НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про накладення арешту нерухомого майна від 24 червня 2014 року відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві.

Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2013 року у справі №1-кн/359/100/2013 ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна належного їй на праві особистої власності в дохід держави. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі №521/11371/14-к до ОСОБА_1 суд застосував положення ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та вирішив звільнити її від подальшого відбування покарання, призначеного вироком від 03.09.2013 року. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2014 року, старшим державним виконавцем Артемчуком Т.В. Шевченківського районного ВДВС було відкрито виконавче провадження за № 41554939. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Савчука К.П. від 24.06.2014 року було накладено арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 . Відповідно до вимог ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Згідно зі ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання. Як вбачається з положень ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від парування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання. Відповідно до здійсненого Верховним Судом України узагальнення від 19.09.2000 року, у якому підсумовано практику застосування судами конфіскації майна, суди повинні враховувати також положення закону про поширення акта амністії, який повністю звільняє засудженого від покарання, на конфіскацію майна, якщо до набрання чинності цього акта майно, яке підлягає конфіскації, вилучено не було. Після ухвалення акта про амністію, якщо вона звільняє засудженого від конфіскації майна, і останнє не реалізовано, вирок у цій частині не приводиться до виконання. Ураховується також, що амністія не надає права на грошове відшкодування державою конфіскованого і реалізованого майна. Відповідно до автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадженим завершено, а виконавчий лист повернений стягувачеві на підставі постанови державного виконавця від 07.06.2016 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166238216 під 12.05.2019 року за реєстраційним номером обтяження №6592804 зареєстровано 07.08.2014 року обтяження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, №41554939, від 24.06.2014 року, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, державний виконавець Савчук К.П . За таких обставин, на даний момент арешт майна власника порушує право заявника на вільне використання своєю власністю, що в свою чергу суперечить загальним засадам володіння особою майном, на підставі чого останній звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

08 листопада 2019 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відповідно до якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до слухання по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі у судове засідання своїх представників не направили, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2013 року у справі №1-кн/359/100/2013 ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна належного їй на праві особистої власності в дохід держави.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі №521/11371/14-к до ОСОБА_1 суд застосував положення ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та вирішив звільнити її від подальшого відбування покарання, призначеного вироком від 03.09.2013 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2014 року, старшим державним виконавцем Артемчуком Т.В. Шевченківського районного ВДВС було відкрито виконавче провадження за № 41554939.

Одночасно з цим, до постанови старшого державного виконавця Савчука К.П. від 24.06.2014 року було накладено арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 .

Виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1 кп/359/100/2013 від 25.12.2013 року було завершене 07.06.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання на теперішній час сплинули, внаслідок обтяження позивач, в контексті ст. 55 Конституцій України, позбавлений права розпоряджатися своєю власністю.

За вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 цієї ж статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За умовами ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності має розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Враховуючи, що виконавче провадження відносно позивача відсутнє, то накладення арешту на майно позивача є таким, що обмежує право власника здійснювати право власності у повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а відтак поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати у розмірі 15 768,40 грн.

Керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 10, 11, 57-61, 79, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про звільнення майна з-під арешту- задовольнити у повному обсязі.

Звільнити з під арешту все нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , іпн - НОМЕР_1 , накладеного на підставі постанови про накладення арешту нерухомого майна від 24 червня 2014 року відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , іпн - НОМЕР_1 ,

Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), адреса місця знаходження: 04032, м. Київ, вул.. Саксаганського, буд. 110 код ЄДРПОУ - 34967593.

Головне управління державної фіскальної служби у м. Києві, адреса місця знаходження: 04116,м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, код ЄДРПОУ - 39439980

Повний текст рішення складений 05 червня 2020 року.

Суддя: