Справа №461/6813/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Європейського банку реконструкції та розвитку (Велика Британія, м. Лондон, One Exchange Square EC2A 2JN), представництва ЄБРР в Україні (79000, м. Львів, вул. Д.Дудаєва, 20) про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Європейського банку реконструкції та розвитку (далі ЄБРР) про стягнення грантових коштів у розмірі 1718,76 євро.

В обгрунтування позову покликається на те, що ЄБРР за Програмою фінансування енергоефективності в житловому секторі України (Програмою IQ energy) через засоби масової інформації, через мережу інтернет (зокрема на офіційному сайті ЄБРР), телебачення та інші засоби публічно пообіцяв невизначеному числу осіб на території України виплатити винагороду за встановлення енергоефективного обладнання у відповідності до вимог Правил та умов надання кредитів та грантів за Програмою фінансування енергоефективності в житловому секторі України (далі Правила).

Позивач фактично проживає у житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 (тобто має доступ до цього приміщення), де встановив енергоефективне обладнання та виконав інші необхідні дії щодо належного виконання визначеного відповідачем завдання та 16.07.2018 року передав відповідачеві результат його виконання, у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання щодо виплати позивачеві грантової винагороди. В подальшому відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті грантових коштів, позивач неодноразово намагався вирішити даний спір у досудовому порядку, як це передбачено Правилами, однак друга подана ОСОБА_1 скарга станом на момент подачі позову ЄБРР не була розглянута відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав.

У судовому засіданні позивач та представник позивача надали аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує позовні вимоги з підстав наявності у ЄБРР судового імунітету на території України, при цьому посилаючись на розділ 2.04. Договору між Урядом України та Європейським Банком Реконструкції та Розвитку про співробітництво та діяльність Постійного Представництва ЄБРР в Україні, ратифікований Законом України №319-VI від 04.06.2008 та ст. 51 Угоди про заснування Європейського банку реконструкції та розвитку, ратифікованої Указом Президента №379/92 від 14.07.1992

Ухвалою суду від 11.09.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 14.11.2019 закрито провадження у справі з підстав того, що позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства судами на території України, а тому необхідно закрити провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду першої інстанції від 14.11.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 27.03.2020 цю цивільну справу передано судом за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.05.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу суду першої інстанції від 27.03.2020 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 18.10.2019 р. від відповідача надійшов відзив, проте такий на англійській мові.

14.09.2020 р. позивачем здійснено переклад відзиву відповідача на українську мову та такий скеровано до суду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що отримання гранту за програмою IQ energy було неодноразово публічно обіцяно представниками ЄБРР у засобах масової інформації, а саме через мережу інтернет, телебачення, пресу, рекламні буклети, рекламу в магазинах з обладнанням, рекламу в банках-партнерах Програми IQ energy.

Вимоги до виконання завдання, умови надання кредитів банками-партнерами Програми IQ Energy умови та процедура виплати грантових коштів, за виконання поставленого ЄБРР завдання, викладені у Правилах.

На виконання умов Правил позивач вчинив наступні дії: обрав обладнання (Тепловий насос) з Каталогу Технологій, який знаходиться на сайті Програми IQ energy; згенерував сертифікат відповідності №200066762 від 24.05.2018; обрав постачальника (ТОВ «Акліма») та отримав від нього рахунок-фактуру №233 від 21.05.2018 на суму 166 000 грн.; уклав договір кредитування з банком-учасником програми АТ «УкрСиббанк» №0 від 24.05.2018 та отримав кредит у розмірі 149 925,30 грн.; зареєструвався 15.06.2018 в онлайн Системі Управління Грантами програми IQ energy та надав інформацію, зазначену у формі реєстрації; встановиву житловому будинку за адресою АДРЕСА_3 та подав 15.06.2018 запит на здійснення верифікації, до запиту додано інформацію про реалізований позивачем проект; у відповідь на запит фахівців програми IQ energy від 02.07.2018 про надання додаткової інформації 16.07.2018 надіслав запитувані додаткові матеріали.

Також судом встановлено, що станом на момент подачі запиту на отримання гранту (15.06.2018) у позивача була наявна заборгованість з кредиту, отриманого від банку-учасника програми IQ Energy, на реалізований ОСОБА_1 проектом.

20.09.2018 позивачем на електронну пошту отримано лист від представників ЄБРР заза програмою IQ energy, яким позивачу відмовлено у присудженні гранту, з підстав, визначених у п. 5.7 Правил, а саме: «помешкання, в якому позичальник реалізував проект, не відноситься до житлового фонду або використовується у комерційних цілях».

03.10.2018 ОСОБА_1 відповідно до п. 6.1 Правил подав апеляцію на рішення про відмову у присудженні гранту.

30.11.2018 позивачу відмовлено представниками відповідача у задоволенні апеляції з наступним обґрунтуванням: розгляд заявки ОСОБА_1 відбувався згідно редакції Правил, які діяли на момент приєднання позивача до Правил; підставою відмови є посилання на п. 5.7 Правил та п. 5.5 (1с), (3d) та зазначення, що при верифікації було визначено, що будинок на якому було здійснено влаштування енергоефективних заходів фактично не є житловим, а є готелем, що не підтримується Програмою.

12.12.2018 позивачем відповідно до п. 6.2 Правил було направлено скаргу з описанням порушень, що були допущені представниками Програми IQ energy. Відповідь на дане звернення ЄБРР не надало, що підтверджувалось як позивачем так і відповідачем.

10.04.2019 позивач звернувся до Органу розгляду скарг в зв`язку з проектами ЄБРР (Велика Британія, м. Лондон).

Лист б/н від 14.05.2019 підписаний Заступником голови ЄБРР в Україні Мариною Петров став остаточною відповіддю ЄБРР у досудовому вирішенні спору. Згідно даного листа позивачу відмовлено у отриманні гранту, оскільки у будинку АДРЕСА_2 надаються комерційні послуги з проживання, а тому не може класифікуватись як «житловий будинок».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1144 ЦК України, особа має право публічно пообіцяти винагороду (нагороду) за передання їй відповідного результату (передання інформації, знайдення речі, знайдення фізичної особи тощо). Обіцянка винагороди є публічною, якщо вона сповіщена у засобах масової інформації або іншим чином невизначеному колу осіб. У сповіщенні публічної обіцянки винагороди мають бути визначені завдання, строк та місце його виконання, форма та розмір винагороди.

Відповідно до ст. 1145 ЦК України, у разі публічної обіцянки винагороди завдання, яке належить виконати, може стосуватися разової дії або необмеженої кількості дій одного виду, які можуть вчинятися різними особами.

Статтею 1146 ЦК України визначено, що у разі публічної обіцянки винагороди для виконання завдання може бути встановлений строк (термін). Якщо строк (термін) виконання завдання не встановлений, воно вважається чинним протягом розумного часу відповідно до змісту завдання.

Згідно ч. 1 ст. 1148 ЦК Україн и, у разі виконання завдання і передання його результату особа, яка публічно обіцяла винагороду (нагороду), зобов`язана виплатити її.

З огляду на ч.ч. 1 та 2 ст. 1144 ЦК України грант за Програмою IQ energy є публічною обіцянкою ЄБРР, яка була сповіщена у засобах масової інформації, а також іншим чином невизначеному колу осіб. Це підтверджується письмовими та електронними доказами, які наявні у матеріалах справи: рекламні буклети програми IQ energy; рекламні буклети банків-партнерів Програми IQ energy,фото реклами Програми IQ energy з магазинів з енергоефективними товарами; відео двох прес-конференцій UNIAN, щодо програми IQ energy (за участю Керівника ЄБРР в Україні ОСОБА_3 , Керівника департаменту енергоефективності та кліматичних змін ЄБРР в регіоні України, Польщі та ОСОБА_4 , Керівника програми IQ energy ОСОБА_5 та ін.); відео реклами програми IQ energy на телебаченні; відео випуску новин про особливості роботи програми IQ energy; відео інтерв`ю представника ОСОБА_6 , щодо програми IQ energy; відео випуску новин з використанням історій клієнтів програми IQ energy; рекламними відео програми IQ energy від ЄБРР; відео підписання ОТП Банком договору, щодо партнерства з Програмою фінансування енергоефективності ЄБРР (Програмою IQ energy); відео підписання банком КредіАгріколь договору, щодо партнерства з Програмою фінансування енергоефективності ЄБРР (Програмою IQ energy); відео презентації проекту IQ energy від ЄБРР 15.12.2016.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1144 ЦК України у Правилах Програми IQ Energy визначені завдання, строк та місце його виконання, форма та розмір винагороди.

Отже, з огляду на вимоги зазначених вище норм цивільного законодавства, спірні правовідносини між відповідачем та позивачем(у т. ч. виконання завдання та передання ОСОБА_1 результату такого завдання до ЄБРР, виникнення зобов`язання у відповідачащодо виплати грантових коштів, порядок виплати таких коштів тощо)зокрема регулюються Правилами Програми IQ energy.

З урахуванням вищеописаних вимог норм законодавства, умов п. 1 Правил, а також тієї обставини, що з початку виконання завдання 24.05.2018 (дата укладання кредитного договору з ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до п. 4.5 Правил) ОСОБА_1 до моменту передання остаточного результату виконання завдання 16.07.2018 (надання відповіді на запит фахівців) діяла редакція Правил, яка була чинною до 07.08.2018, відповідно необхідно керуватись саме цією редакцією Правил, що підтверджує сам відповідач у своєму листі №151 від 30.11.2018.

Згідно з п. 1 Правил будь-яка фізична особа, яка має доступ до житлового приміщення в Україні та бажає поліпшити енергоефективність цього приміщення, може скористатись програмою IQ Energy. Програма IQ Energy надає інвестиційні заохочення (гранти) за виконання наступних вимог:

?Проекти термомодернізації мають бути прийнятними, тобто потрібно дотриматись вимог будівельних норм та правил і використати виключно дозволені матеріали і обладнання;

?Джерелом фінансування повинні бути кредити фінансових установ учасників програми;

?Проект потрібно повністю завершити впродовж чотирьох місяців з дати кредиту;

?Позичальник повинен зареєструватися в онлайн Системі Управління Грантами програми IQ Energy, подати запит на отримання гранту та надати інформацію про себе та про проект термомодернізації задля проведення належної верифікації (перевірки);

?На момент подачі позичальником запиту на отримання гранту кредит має бути непогашеним, тобто повинна існувати заборгованість за кредитом;

?Позичальник не звертався за цим проектом за грантами чи компенсаціями до жодних інших програм.

У п. п. 3.1 і 3.2 Правил визначаються відповідно прийнятні та неприйнятні проекти. У п.5.5 Правил визначаються критерії прийнятності для отримання гранту. У п. 5.7 Правил наведено перелік ситуацій, що також призводять до відмови в наданні гранту, на додаток до невиконання критеріїв прийнятності.

З огляду на матеріали справи, у відповідач не зазначав будь-яких інших підстав для відмови у виплаті гранту, окрім тієї, що у житловому приміщенні, де позивач проживає та встановив відповідне обладнання, надаються комерційні послуги з проживання, а тому таке приміщення не може класифікуватись як «житловий будинок».

З урахуванням умов Правил у редакції чинній на момент спірних правовідносин, вищезазначена підстава відмови відповідача у наданні гранту позивачу відсутня у положеннях Правил, а тому і відсутні обставини неналежного виконання ОСОБА_1 завдання, за виконання якого згідно Правил обіцяно винагороду. Також судом враховується та обставина, що у відповідача відсутні будь-які зауваження щодо виконання завдання в частині встановлення енергоефективного обладнання.

Щодо твердження ЄБРР, що будинок за адресою АДРЕСА_2 не є житловим, то таке твердження не відповідає дійсним обставинам у справі, що підтверджується наступними доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме: Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЕЕХ№383313 від 21.05.2015; Свідоцтвом про право власності на житловий будинок СТА 590936 від 21.05.2015; Технічним паспортом на житловий будинок.

Вище перелічені документи підтверджують тип даного об`єкту як«житловий будинок», та такі документи позивачем надавались представникам ЄБРР у ході подання запиту на отримання гранту.

Водночас відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 не є житловим, а має інше цільове призначення згідно вимог законодавства.

Також суд звертає увагу, що викладене у листах-відмовах відповідача твердження,що житловий будинок у якому здається оренду житлові кімнати не вважається «житловим» та не відноситься до житлового фонду, таке твердження суперечить вимогам чинного законодавства.

Частиною 4 ст. 4 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Термін «житловий будинок» визначено у ЦК України (ст. 380), а також в Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженій наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 та є наступним: житловий будинок будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законами, іншими нормативно-правовими актами та нормативними документами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно положень зазначеної Інструкції, інформація щодо опису об`єкта будівництва, зокрема щодо його типу (житловий будинок, квартира, гуртожиток, гараж, нежитлова будівля тощо) зазначається у технічному паспорті.

З огляду на те, що зазначений житловий будинок знаходиться на території міста Чернівці Чернівецької області, на цей об`єкт будівництва розповсюджуються вимоги Положення про порядок реконструкції житлових та нежитлових приміщень (будинків, будівель, споруд, квартир), зміна їх функціонального призначення для здійснення підприємницької, господарської та інших видів діяльності у м. Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 26.04.2012 №499, а також вимоги Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення у житлове в місті Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VІ скликання 31.01.2013 №741.

У зазначених вище нормативно-правових актах Чернівецької міської ради зміна функціонального призначення об`єкта будівництва можлива лише при його реконструкції з подальшим прийняттямв експлуатацію закінченого будівництвом об`єктаіз обов`язковим внесеннямзмін до правовстановлюючих документів.

Аналіз вищевикладених норм права вказує на те, що інформація про функціональне призначення зданого в експлуатацію житлового будинку зазначається у правовстановлюючих документах, а також у його технічному паспорті, а відносини оренди (найму) житла взагалі жодним чиномне впливають на зміну його класифікації як «житловий будинок».

Суд звертає увагу на те, що згідно процедури (на момент спірних правовідносин) подання заявки та верифікації (перевірки) поданих даних особами, які претендують на отримання грантових коштів за Програмою IQ Energy відсутня будь-яка форма для повідомлення відповідача щодо здавання в оренду (найм) житлового будинку (приміщення), у якому проживають зазначені особи. Ця обставина підтверджується відеозаписом «Інструкція по заповненню заявки на компенсацію. Березень 2018» (диск у матеріалах справи), що розміщене на офіційному сайті програми IQ Energy.

Також судом звертається увага, що відповідачем не повідомлено позивачу чітких, вичерпних підстав відмови у виплаті грантових коштів. У матеріалах справи наявні листи відповідача від 20.09.2018, від 30.11.2018 та від 14.05.2019, у кожному з яких різні формулювання відмови та посилання на різні пункти Правил.

Отже, оскільки виплата грантових коштів є публічною обіцянкою ЄБРР у розумінні ст.1144 ЦК України, а також у ході розгляду цієї справи встановлено, що ОСОБА_1 здійснив всі дії, передбачені умовами Правил та його проект відповідає умовам прийнятності Правил, що в свою чергу вказує на належне виконання ним завдання, за яке ЄБРР обіцяно винагороду.

З огляду на це, у відповідача з моменту передання позивачем виконаного завдання (тобто з 16.07.2018) виникло зобов`язання щодо виплати йому обіцяної суми інвестиційного гранту, що відповідачем не було виконано.

Водночас відповідачем не надано жодних доказів та у відзиві незазначено жодних обставин, які б вказували на неналежне виконання завдання позивачем відповідно до умов Правил.

При визначенні розміру суми виплати грантових коштів слід керуватись п.5.2, 5.3.2 та 5.4 Правил. Аналіз цих пунктів Правил вказує на те, що така сума розраховується у розмірі 35 відсотків від розміру еквіваленту в євро кредитних коштів, що були отримані для фінансування проекту за програмою IQ energy за офіційним курсом НБУ на дату оформлення кредитної угоди.

На офіційному сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=24.05.2018&period=daily) на 24.05.2018 визначено курс гривні до євро у розмірі 30,53 грн. за 1 євро. Згідно умов кредитної угоди №0 від 24.05.2018, укладеної між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» сума отриманого кредиту становить 149 925,30 грн..

Отже сума грантових коштів, яку зобов`язаний виплатити ЄБРР згідно наявних доказів у матеріалах справи становить 1718, 76 євро (149 925,30 грн./30,53*35%=1718,76 Євро).

Враховуючи, що зобов`язання у ЄБРР виникло у іноземній валюті, а саме в євро, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України позивач має право звернутись до суду стосовно захисту свого порушеного права та просити суд зобов`язати відповідача виконати свій обов`язок в натурі, тобто у тому вигляді, у якому виникло таке зобов`язання у відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Визначення термінів, порядку та умов здійснення операцій з іноземною валютою здійснюється Законом України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2018 №2473 (далі Закон №2473).

Валютною операцією у розумінні Закону №2473 є у тому числі операція, пов`язана з переходом права власності на іноземну валюту між резидентами та нерезидентами. Відповідно до ст. 2 Закону №2473 одним з принципів валютного регулювання в Україні є свобода здійснення валютних операцій, зокрема виконання зобов`язань у іноземній валюті.

Суддями Великої Палати Верховного Суду у своїй окремій думці від 04.07.2018 року у справі 761/12665/14-ц зазначено, що у разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і у резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Відповідно до абз. 2 п. 5.9 Правил, гранти за програмою IQ energy виплачуються в євро на особистий рахунок позичальника в банку-учаснику програми, в якому був отриманий кредит.

З огляду на зазначене, оскільки відсутнє обмеження щодо отримання суми грантових коштів у іноземній валюті, враховуючи позицію ВП ВС з даного питання, є правомірним стягнути з відповідача суму обіцяної винагороди у іноземній валюті євро.

Щодо підсудності даної справи Галицькому районному суду м. Львова, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» ЄБРР є особою, яка підлягає юрисдикції судів України лише в межах міжнародних договорів, ратифікованих Україною, у тому числі положення наступних міжнародних договорів: Угоди про заснування Європейського банку реконструкції та розвитку, ратифікована Указом Президента №379/92 від 14.07.1992 (далі Угода про заснування ЄБРР), Угоди про внесок між Україною та Європейським банком реконструкції та розвитку стосовно участі України у Фонді Східноєвропейського партнерства з енергоефективності та довкілля, ратифікованої Законом №3596-VI від 06.07.2011 (далі Угода від 06.07.2011), Договору між Урядом України та Європейським Банком Реконструкції та Розвитку про співробітництво та діяльність Постійного Представництва ЄБРР в Україні, ратифікований Законом України №319-VI від 04.06.2008 (далі Договір від 04.06.2008).

Згідно зі ст. 46 Угоди про заснування ЄБРР позови проти Банку можуть бути порушені тільки в компетентних судах на території країни, зокрема де Банк має свою установу. Відповідно до інформації з офіційного сайту ЄБРР (https://www.ebrd.com/corporate-information/contacts/ukraine.html), переклад якої міститься у матеріалах справи, а також листів Львівської міської ради №2303-70 від 25.10.2019 та №2302-72 від 30.10.2019 одне з Представництв ЄБРР на території України знаходиться у м. Львові за адресою вул. Дудаєва, буд. 20.

У розділі 2.04. Договору від 04.06.2008 визначено перелік винятків, у яких не застосовується імунітет ЄБРР від юрисдикції на території України. Згідно п. (b) цього розділу одним з винятків визначено подання цивільних позовів, що випливають із здійснення ЄБРР своїх повноважень, зокрема щодо гарантування зобов`язань.

Визначення терміну «гарантування зобов`язань» передбачає закріплення всіх встановлених законом (у т. ч. Цивільним кодексом України) та/або договором зобов`язань. Аналогічний висновок, викладений у висновку №14862 експерта ОСОБА_7 семантико-текстуального дослідження, який знаходиться у матеріалах справи.

Згідно пп. VIII п. А розділу 3.03 Угоди від 06.07.2011, визначено обов`язок ЄБРР, як розпорядника Фонду Східноєвропейського партнерства з енергоефективності та довкілля щодо забезпечення прозорості діяльності Фонду у проектах, підтриманих цим Фондом (зокрема у Програмі IQ energy).

Також зобов`язання ЄБРР щодо прозорості діяльності, визначені у розділі А і С Принципів інформування громадськості, а також у п. 15 Екологічної та соціальної політики ЄБРР, які були прийняті на підставі Угоди про заснування ЄБРР.

Як встановлено судом, ЄБРР не надав відповіді позивачу на його скаргу від 12.12.2018, передбачену пп. 6.2 п. 6 Правил, що підтверджувалось як позивачем так і відповідачем. Не надання такої відповіді вказує на незабезпечення ЄБРР реального механізму оскарження рішень та дій представників ЄБРР за програмою IQ energy, передбаченого п. 6 Правил.

Вище описане незабезпечення реального механізму оскарження в свою чергу вказує на порушення ЄБРР своїх зобов`язань у частині прозорості ведення діяльності, які ним гарантовані згідно Угоди від 06.07.2011, Принципів інформування громадськості та Екологічної та соціальної політики ЄБРР.

ЄБРР, при здійсненні своєї діяльності на території України, зобов`язаний керуватись чинним українським законодавством, у т. ч. міжнародними угодами, у яких держава Україна та ЄБРР є сторонами угоди.

Враховуючи вищезазначене, цивільний позов ОСОБА_1 , випливає з порушення ЄБРР гарантування своїх зобов`язань, може бути поданий до компетентних судів на території України, зокрема до Галицького районного суду м. Львова, оскільки одне з представництв ЄБРРна території України знаходиться у м. Львові по вул. Дудаєва, 20,. З цих підстав така справа підсудна Галицькому районному суду м. Львова, що підтверджується позицією Львівського апеляційного суду, викладеною у його постановах від 11.02.2020 та від 19.05.2020.

Також суд враховує, що згідно листів Органу розгляду скарг в зв`язку з проектами ЄБРР та Представництва ЄБРР в Україні відповідальність за діяльність програми енергоефективності в Україні покладено саме на відділ Представництва ЄБРР в Україні, а не в інших регіонах, де ЄБРР здійснює діяльність.

Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у його відзиві щодо необхідності застосування ст. 51 Угоди про заснування ЄБРР, оскільки дана стаття угоди стосується лише імунітету посадових осіб і службовців ЄБРР, а не самого Банку.

Водночас, з огляду на те, що позовні вимоги пред`явлені до Банку, а не до його посадових осіб та/або службовців необхідно застосовувати саме ст. 46 Угоди про заснування ЄБРР, що описано вище.

У матеріалах справи, у т. ч. відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що даний спір між позивачем та відповідачем не випливає із здійснення ЄБРР свої повноважень з гарантування зобов`язань.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354ЦПК України, ст. 75, 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 46 Угоди про заснування Європейського банку реконструкції та розвитку, п. (b) розділу 2.04 Договору між Урядом України та Європейським Банком Реконструкції та Розвитку про співробітництво та діяльність Постійного Представництва ЄБРР в Україні на підставі ст. ст. 16, 1144, 1145, 1146, 1148 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Європейського банку реконструкції та розвитку (Велика Британія, м. Лондон, One Exchange Square EC2A 2JN), представництва ЄБРР в Україні (79000, м. Львів, вул. Д.Дудаєва, 20) про стягнення коштів, - задоволити.

Стягнути з Європейського банку реконструкції та розвитку (Велика Британія, м. Лондон, One Exchange Square EC2A 2JN) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму гарантованих коштів у розмірі 1718,76 Євро.

Стягнути з Європейського банку реконструкції та розвитку (Велика Британія, м. Лондон, One Exchange Square EC2A 2JN) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 жовтня 2020 року.

Суддя Романюк В.Ф.