Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №936/260/20

30.09.2020 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Олега Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Позов мотивовано тим, що 27.11.2008 року між сторонами укладено шлюб, під час якого у них народилося двоє дітей. Однак, сімейне життя у подружжя не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, сварки, протиправну поведінку відповідача, застосування з його боку насильства та фактичне припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим шлюб існує лише формально, тому позивачка просить такий розірвати, малолітніх дітей залишити на її вихованні, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати.

Крім цього, позивачка стверджує, що під час шлюбу за її власні кошти відповідач придбав автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, зареєструвавши право власності на такий за собою, як єдиним власником. Позивачка вважає, що у зв`язку з сприянням у придбанні автомобіля, частка відповідача у даному майні складає 1/100, тоді як її частка -99/100.

У зв`язку з цим, просить суд визнати автомобіль спільною сумісною власністю сторін, поділити спільне майно, визнавши за позивачкою право власності на частку у розмірі 99/100, а за відповідачем 1/100, припинити право власності ОСОБА_3 на частку у спільному майні, виплативши йому компенсацію вартості 1/100 автомобіля; визанати за нею право власності на транспортний засіб.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у ньому. При цьому зазначили, що не заперечують проти поділу транспортного засобу з визначенням по 1/2 частки кожному, з компенсацією позивачці вартості її частки та визнання за відповідачем права власності на транспортний засіб.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позов в частині розірвання шлюбу визнали. Крім цього, погодилися із розподілом майна з визначенням рівних часток по 1/2 та грошової компенсації позивачці її частки у праві власності на майно.

З приводу розподілу судових витрат сторони звернуться після ухвалення рішення.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.11.2008 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 27.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №57 (а.с.4).

За час перебування сторін у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8) та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, відповідач застосовує насильство щодо дружини, що підтверджено постановою Воловецького районного суду Закарпатської області №936/234/20 від 27.03.2020 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП за вчинення щодо ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру (а.с.12), як і позивачка ОСОБА_1 щодо відповідача, що також підтверджено постановою від 27.03.2020 року №936/235/20 (а.с.39), а тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам дітей.

Малолітніх дітей слід залишити на вихованні у матері.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, прізвище позивачці за її вибором після розірвання шлюбу не змінювати.

Окрім вищенаведеного, судом також встановлено, що під час шлюбу сторони придбали автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, право власності на який зареєстровано 09.07.2019 за відповідачем ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ).

Позивачка стверджує, що відповідач придбав даний транспортний засіб за кошти, які належали їй на праві особистої власності, які у 2016 році були надані її матір`ю ОСОБА_7 .

Допитана під час розгляду справи у якості свідка ОСОБА_7 дала покази, що дійсно у 2016 році надала дочці значну суму коштів для потреб її сім`ї, а не особисто їй.

Таким чином, позивачкою всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України не доведено, що кошти на придбання автомобіля були її власними, а, отже, і не доведено, що автомобіль є її особистою приватною власністю в розумінні положення п.3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З ст.60 СК України кореспондується частина 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Отже, системний аналіз вищенаведених норм закону, з урахуванням недоведення протилежного, дає правові підстави суду визнати автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 спільною сумісною власністю позивачки та відповідача.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

При цьому, статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, транспортний засіб підлягає поділу між сторонами з визначенням часток по 1/2 кожному.

Згідно висновку експерта №27/2020 судової автотоварознавчої експертизи від 24.06.2020 року ринкова вартість автомобіля марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 на дату оцінки складає 221703 гривень 00 копійок (а.с.72-89).

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що сторони в судовому засіданні висловили домовленість щодо способу фактичного поділу спільного майна шляхом компенсації відповідачем ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 вартості 1/2 частини автомобіля марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску у розмірі 110851 гривень (сто десять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривень 50 копійок з припиненням у зв`язку з таким відшкодуванням права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаного автомобіля та, як наслідок, визнання за відповідачем права власності на цей автомобіль, суд вважає за можливе погодитися з цією позицією сторін, яка не суперечить вимогам вищезазначених норм закону.

Також ОСОБА_1 слід повернути 2719 гривень 65 копійок частки вартості майна, внесені на депозит згідно квитанції АТ "КОМІНВЕСТБАНК" № від 15.05.2020 року.

З урахуванням наведеного, надавши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеного спору, суд приходить обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Повідайчика Олега Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна - задоволити частково.

Шлюб, зареєстрований 27.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №57 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвати.

Малолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на вихованні у матері ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці ОСОБА_1 не змінювати.

Визнати автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Поділити об`єкт права спільної сумісної власності сторін, а саме автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , грошову суму у розмірі 110851 гривень (сто десять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривень 50 копійок, припинивши у зв`язку з таким відшкодуванням право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину вказаного автомобіля.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки "Volkswagen" моделі "Touran", 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Повернути ОСОБА_1 2719 гривень 65 копійок частки вартості майна, внесені на депозит згідно квитанції АТ "КОМІНВЕСТБАНК" № від 15.05.2020 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення буде складено 06.10.2020 року.

Суддя Софілканич О.А.