ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про захист порушеного права, визнання факту мешкання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та знаходження на утриманні,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про захист порушеного права, визнання факту мешкання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та знаходження на утриманні, згодом уточнила позовні вимоги. Вказувала, що вона з 1996 року проживала однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , вони спільно мешкали в АДРЕСА_1 , вели спільне сумісне господарство та підтримували сімейні відносини, за вказаною адресою ОСОБА_5 зареєстрував її і вона постійно була зареєстрована у вказаному будинку як член його сім`ї. В 2010 році вона тяжко захворіла і з 2011 року стала інвалідом 3-ї групи, хворіти стала частіше і з того часу знаходилася на утриманні свого чоловіка ОСОБА_5 як дружина. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, вона звернулася до пенсійного фонду з питанням перерахунку призначеної їй пенсії та оформлення документів про утримання після смерті чоловіка, але їй відмовлено і рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту спільного мешкання та знаходження на утриманні ОСОБА_5 і тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням уточнень, позивач просила суд захистити та визнати її право як члена сім`ї ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вона проживала однією сім`єю як жінка та чоловік та знаходилась на його утриманні з 2011 року до дня смерті; визнати факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 як чоловік та жінка; визнати факт знаходження на утриманні ОСОБА_5 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року позовну заяву задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 1996 року по день його смерті та факт знаходження ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_5 з 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 14 травня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Постанова Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині встановлення періоду проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , встановивши факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день його смерті, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 1996 року проживала з ОСОБА_5 , вони спільно мешкали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 , вели спільне сумісне господарство та підтримували сімейні відносини, за вказаною адресою ОСОБА_5 (власник вказаного будинку): цивільний чоловік позивача, зареєстрував ОСОБА_4 і вона постійно була зареєстрована у вказаному будинку як член його сім`ї.

В 2010 році позивачка тяжко захворіла і з 2011 року вона стала інвалідом 3-ї групи, про що свідчать надані суду письмові докази; хворіти позивачка стала частіше і з того часу знаходилася на утриманні свого чоловіка ОСОБА_5 як дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, ОСОБА_4 звернулася до пенсійного фонду з питанням перерахунку призначеної їй пенсії як інваліду 3-ї групи та оформлення документів про утримання після смерті чоловіка, але їй відмовлено і рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту спільного мешкання та знаходження на утриманні ОСОБА_5 .

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами: реєстрацією позивача за місцем проживання одночасно з померлим ОСОБА_5 в якості члена сім`ї (відмітка в паспорті за 2004 рік), придбанням ОСОБА_5 для неї на її 40-річчя автомобіля (договір); видачею довіреностей на управління цим автомобілем на ім`я відповідачів; придбанням потім ще одного автомобіля на її ім`я і переоформленням її автомобіля на дружину одного з відповідачів; довідкою з місця мешкання позивачки мешкання разом з ОСОБА_5 в одному будинку однією сім`ю і ведення спільного господарства; спільним відпочинком; витягом з реєстру про переоформлення земельної ділянки ОСОБА_5 на позивача, а не на дорослих дітей, синів відповідачів.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині встановлення періоду проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , встановивши факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день його смерті, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року.

До 01 січня 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України (в редакції 1969 року), нормами якого було чітко передбачено, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану (стаття 12).

Таким чином, в період з 1996 рік до 01 січня 2004 року діяв КпШС України, який не тільки не регулював та не визнавав відносини між чоловіком та жінкою без реєстрації шлюбу, але і не встановлював фактів проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та не наділяв цих осіб спільних правами та обов`язками.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, яка діяла на час виникнення правовідносин, вбачається, що заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають, тобто факт проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за КпШС України не встановлювався.

Оскільки Сімейний кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має, то положення ст. 74 цього Кодексу застосовують виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині встановлення періоду проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , встановивши факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день його смерті, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Безпідставними є посилання апелянтів та його представника на порушення територіальної підсудності, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жвтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і знаходження на утриманні та визнання права на пенсійне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника в частині вимог про визнання права на пенсійне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника закрито.

02.10.2019 року ОСОБА_4 подала до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про захист порушеного права, визнання факту мешкання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та знаходження на утриманні.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно уточненої позовної заяви вбачається, що позов було пред`явлено до чотирьох відповідачів.

Таким чином, позивач мала альтернативне право пред`явлення позову за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів, який знаходиться у Жовтневому районі.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо трудових відносин між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також благодійних дій ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_4 , оскільки такі доводи апелянтів належних чином не підтвердженні.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Вказаний висновок неодноразово використовувався Верховним Судом, зокрема у постановах від 18 березня 2019 року у справі № 357/6408/17, від 05 квітня 2019 року у справі № 387/938/17, від 16 травня 2019 року у справі № 467/404/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 з 2004 року проживала з ОСОБА_5 , вони спільно мешкали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 , вели спільне сумісне господарство та підтримували сімейні відносини, за вказаною адресою.

Крім того, вказані обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами, зокрема, реєстрацією позивача за місцем проживання одночасно з померлим ОСОБА_5 в якості члена сім`ї (відмітка в паспорті за 2004 рік); придбанням ОСОБА_5 для позивача на її 40-річчя автомобіля (договір); видача довіреностей на управління цим автомобілем на ім`я відповідачів; придбання ними потім ще одного автомобіля на її ім`я і переоформленням її автомобіля на дружину одного з відповідачів; довідкою з місця мешкання позивачки мешкання разом з ОСОБА_5 в одному будинку однією сім`ю і ведення спільного господарства; спільний відпочинок; витягом з реєстру про переоформлення земельної ділянки ОСОБА_5 на позивача.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо знаходження позивача на утриманні ОСОБА_5 з 2011 року, оскільки позивач з 2011 року стала інвалідом 3-ї групи, отримувала лише пенсії, а ОСОБА_5 займався підприємницькою фермерською діяльністю, а тому мав змогу матеріально утримувати позивача як члена сім`ї.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині встановлення періоду проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день його смерті, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 жовтня 2019року змінити в частині встановлення періоду проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день його смерті, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова