КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/6735/20 головуючий у І інстанції: Яровенко Н.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що вона набула права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року.

Вказуала, що колишній власник - ОСОБА_2 , чинить опір в доступі до вищевказаної квартири.

ОСОБА_1 просила вселити її в спірну квартиру та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2020 рокувідкрито провадження у справі.

06 липня 2020 року представник відповідача звернувся із клопотанням про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що ним оскаржується договір купівлі-продажу вищевказаної квартири згідно якого ОСОБА_1 набула права власності, та заявлено вимоги про скасування рішення про реєстрацію права власності, ухвалою Дніпровського районного суду від 12 червня 2020 року провадження у справі відкрито.

Вважав, що враховуючи, що факт набуття позивачем квартири у власність є спірним та вказане питання перебуває на розгляді суду, провадження необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі про визнання договору недійсним, скасування рішення та витребування майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року зупинено провадження у справі до законної сили судовим рішенням у справі №755/7988/20.

Не погоджуючись із висновками суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про зупинення провадження, оскільки у суду є можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді справи наявність обставин для задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що спір у справі, яка перебуває на розгляді та справі №755/7988/20 про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасування рішення про реєстрацію права власності, виник з приводу одного і того ж житлового приміщення, а тому розгляд справи є неможливим до вирішення питання у справі №755/7988/20.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Передбачена законом необхідність зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" судам роз`яснено, що, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинні існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що вона набула права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року, просила вселити її в спірну квартиру та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні.

ОСОБА_2 звернувся з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 від 14 лютого 2020 року недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію вказаної квартири за ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2020 рокувідкрито провадження у справі.

З огляду на те, що обставини на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення позовних вимог, щодо вселення її в квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а саме договір купівлі-купівлі продажу вказаної квартири від 14 лютого 2020 року, оскаржується відповідачем та вказане питання перебуває на розгляді суду, висновки, щодо неможливості вирішення справи до вирішення питання у справі №755/7988/20 є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та прийшов до обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі.

Посилання позивача на те, що місцевий суд не був позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи самостійно колегія суддів відхиляє, оскільки підстави зазначені ОСОБА_1 при подачі позову є спірними та являються предметом розгляду у справі №755/7988/20.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «07» жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: