Справа № 739/892/20
Номер провадження 2/739/468/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.
за участі секретаря Неживець К.В.
за участю представників Новгород-Сіверської міської ради Шахунова М.О. та Петренка І.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 3/5 частини житлового будинку із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є співвласником 2/5 в житловому будинку по АДРЕСА_1 інша частина належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але з 1998 року він виїхав з будинку і жодного разу не з`являвся. На протязі всього часу позивачка користується будинком здійснює його ремонт та обробляє земельну ділянку. Вважає, що вона має право на визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки, добросовісно заволоділа вищезазначеним нерухомим майном відкрито користується та проживає в ньому з 1998 року. З врахуванням часу, протягом якого належним будинком він володіє, становить понад 22 роки. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності.
Представники відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області в судовому засідання позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.
Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 22.04.1967року власником 3/5 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_2 .
Згідно договору дарування від 05.09.1991року власником 2/5частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.07.2014року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 21.07.2020року ОСОБА_1 користується житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 проводила ремонт даху, встановлювала огорожу інших осіб з 1998року в будинку не було.
Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 спадкові справи не заводилися.
Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).
Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
В даному випадку, суд вважає, що позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 22 років, отже визнання права власності за позивачем на 3/5частини житлового будинку та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 142 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 3/5 частки в праві спільної часткової власності житлового будинку із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя: А.І. Іващенко